277 



naar Æglægningen igen fører dem til Vandskorpen. Om 

 Vinteren synes Tarmen at være tom eller kun at inde- 

 holde Diatoméer. I Maj eller Juni Maaned foregaar Løjens 

 Leg, vistnok oftest saaledes, at de ældre leger først, de 

 yngre senere. I Fyriså i Sverige er Legen iagttaget om 

 Aftenen, idet en lang, tætpakket Stime skred langsomt frem- 

 efter under slingrende og skvulpende Bevægelser og med 

 tydelig Plasken i Vandskorpen, indtil den naaede ind under 

 Land paa et Sted, hvor Bunden var stenet, og hvor der 

 laa Kviste fra Breddens Buske i Vandet. Legen skal i 

 det hele taget som Regel foregaa paa haard Bund eller 

 mellem „haarde" Planter. Æggene klæbes fast til Planter, 

 Sten og Grene og klækkes hurtig ved Aarstidens høje 

 Varmegrad. Yngelens Vækst er derimod langsom; i Furesø 

 var O-Gr. i April 1905 kun 21—34(42?) mm, og i samme Sø 

 maalte senere paa Aaret (27. Juli— 12. August 1905) den 

 nytilkomne Aargang (0-Gr.) 14—30 mm, medens forrige 

 Aars Yngel (I-Gr.) endnu kun maalte c. 5—6 cm. Løjen 

 er mest paa Færde i godt Vejr; mod Blæst søger den Læ 

 under Land, eller den tvinges ned fra Overfladen af Hen- 

 syn til Bølgegangen. Bunden søger den kun om Vinteren, 

 da den som andre Karpefisk holder til paa Dybet 

 (maaske i Dvale). Som Reglen er med de livlige Fisk, 

 taaler ogsaa Løjen daarlig at være over Vandet, og den er 

 i det hele taget lidet sejglivet. Den spiller en stor Rolle 

 som Føde for Rovfisk (Aborre, Sandart, Gedde) — en af 

 dens værste Fjender er for øvrigt Styrtedykkeren Ternen 

 — og er god som (død) Agn. Da den springer villig paa 

 kunstig Flue eller andet Medetøj, kan det være under- 

 holdende nok at fiske efter den. Men dens Kød er tørt 

 og benet (jvf. Side 144 om Ørredens Kød ved Luftfoder), 

 og Fisken saa lille, at den næppe finder nogensomhelst 

 Anvendelse til Føde hos os. Derimod fiskes der (saaledes 

 hos os i Esrom Sø) en Masse Løjer, hvis Skæl i uden- 

 landske Fabrikker bruges til Fremstilling af romerske 

 Perler. Skællene rystes med Vand, hvorved de sølvskin- 

 nende Guaninkrystaller løsnes fra dem, det fine Bundfald 

 skylles, og der tilsættes et Klæbemiddel ; det fremkomne 

 Perleemne kaldes Essence d'orient. Tynde Glasrør ud- 

 blæses til smaa Kugler med to Huller; Kuglerne gennem- 

 skylles med Perleemnet, tørres og udstøbes med smeltet 

 Voks. Disse uægte Perler opfandtes i 1680 (eller 1656) af 

 en fransk Rosenkransmager, Jacquin. Omtrent 8.000 Løjer 

 skal der til for at faa 1 kg Skæl, og der medgaar 7 kg 

 Skæl for at fremstille 1 kg Perleemne. Fiskeri til Perle- 

 fabrikkerne kan kun svare sig, hvor der kan fiskes meget; 

 store Fangster kan kun gøres enten om Vinteren eller i 

 Legetiden. Løjen ses ikke sjælden som Akvariefisk. Den 



