311 



Udviklingstrin „er nærmest kun et Spørgsmaal om Tid 

 og Penge". I det centrale Atlanterhav mellem Azorerne 

 og Bermudasøerne har man fanget adskillige Aalelarver 

 paa under seks Centimeters Længde (3,5—5,5 cm); rimelig- 

 vis er de ikke langt fjernede fra det Sted, hvor Æggene 

 blev gydt. Disse Unger lever i de øverste Vandlag. Saa 

 snart man fjerner sig fra dette Havomraade henimod 

 Europa, træffer man kun større Larver, og saadanne med 

 en Længde af c. 6—8,5 cm kendes dels fra Atlanterhavet 

 udfor Europas Kyst lige fra Gibraltarstrædet op til Vest 

 for Færøerne, dels fra Middelhavets vestlige Del; disse 

 store Larver træffes ogsaa kun over dybt Vand (væsent- 

 lig udenfor 1.000 m Kurven) og i de øvre Vandlag ned 

 til omkring Hundrede Meters Dybde. 



Allerede i 1856 beskreves Aalelarven af Kaup, men 

 uden at han vidste, at han ikke havde en fuldt ud- 

 viklet Fisk for sig; den fik derfor sit eget Slægts- og 

 Artsnavn: Leptocéphalus brevirostris Kaup. I 1893 

 meddelte Italienerne Grassi og Calandruccio, at Lepto- 

 céphalus brevirostris forvandler sig til den almindelige 

 Ferskvandsaal, og senere har saavel de selv som andre 

 tilfulde godtgjort, at det forholder sig saaledes. Aalens 

 Larve kendtes længe kun fra Middelhavet og her ejen- 

 dommelig nok i Mængde fra Messina Strædet, men i øv- 

 rigt kun med eet Eksemplar fra Havet ved Capri. I Mes- 

 sina-Strædet er Leptocephaler almindelige i Maveindholdet 

 hos Klumpfisk. Ikke saa sært, at man fik to fejlagtige 

 Opfattelser, nemlig at Aalen skulde yngle i Middelhavet, 

 og at Larverne levede paa dybt Vand, nedgravede i Bun- 

 den, saa at kun Messina-Strædets mærkelige Hvirvel- 

 strømme skulde være Aarsag til, at de blev ført op i de 

 højere Vandlag. 



Leptocéphalus brevirostris er i levende Live helt glas- 

 klar uden Spor af Farveceller, kun Øjnenes Regnbuehinde 

 er sølvskinnende; den er stærkt sammentrykt og har Form 

 som et paa Kant stillet Nerieblad (Fig. 144, I); dens Mund 

 er udstyret med fremadrettede Tænder. Dette Udseende 

 har den fra den mindste kendte Størrelse, indtil den er 

 gennemsnitlig 75 mm (højst 88 mm) lang (Stadie I), hvor- 

 efter Forvandlingen begynder. Denne indledes med, at 

 Tænderne mistes, hvilket hører sammen med, at Larven 

 er ophørt at æde; Gattet rykker længere fremefter, og 

 fortil og bagtil aftager Højden en Smule (Stadie II). Høj- 

 den aftager yderligere, og Hovedet har faaet „Hals" (Sta- 

 die III). Nu aftager Højden ogsaa stærkt paa Midten, 

 hvorimod Tykkelsen vokser, saa Kroppen næsten er cy- 

 lindrisk i sidste Del af Stadiet (IV, B); der er endnu en 

 smal, klar Bræmme imellem Legemet og Finnerne. Senere 



