325 



orme af Slægten Åscaris), der oftest sidder fastheftede 

 i Krøset. 



I Enkelthederne former de forskellige Aals Liv sig 

 meget forskelligt fra den Dag, Faringen naar Land, indtil 

 de blanke Aal atter søger Oceanet. Ingen anden Fisks 

 Levesæt lader sig vel saa vanskelig skildre gennem Op- 

 stillingen af nogle faa, faste Regler; næsten altid vil man 

 finde Undtagelser fra Reglerne. Til Opholdssted vælger 

 den i Havet særlig Fjordene og et Bælte langs Kysterne, 

 saa langt Bændeltangen („Aalegræsset") gror. Inde paa 

 de bare Sandrevler kan der lejlighedsvis træffes Aal, men 

 her hører de ikke hjemme; derimod er Smaaaal meget 

 almindelige i den raadnende Bændeltang („Evjen"), der 

 ligger og skvulper i Havstokken. I Havet som i Fersk- 

 vand holder Aalen mest af blød, noget dyndet Bund. I 

 Ferskvand lever Aalen i Vandløb, Søer, Damme og Moser 

 og er alt andet end fordringsfuld, men foretrækker 

 dog Steder med rig Plantevækst. Aalen er fortrinsvis en 

 Bund- og Mørkefisk; at den baade som Glasaal og som 

 Blankaal kan træffes svømmende i Vandets Overflade, er 

 allerede nævnet; ogsaa den gule Aal kan undtagelsesvis 

 gaa højt i Vandet, men vist kun om Natten; Glasaalen 

 synes ikke synderlig bange for Lyset og skal endog van- 

 dre livligst i Vandløbene om Formiddagen, men efter- 

 haanden som Aalen bliver ældre, bliver den mere og mere 

 lyssky. Det meste af Dagen ligger Aalen nedgravet i 

 Bunden, kun med Hovedet eller tillige med en Del af 

 Halen over Dyndet. Den tager kun, hvad Bytte der nær- 

 mer sig, og bliver den nogen Fare vaer, graver den sig 

 straks helt ned. Eller Aalen sidder skjult mellem Sten 

 og Rødder eller indboret i Tang eller Grødemasser. De 

 mindste Aal skal jævnlig sidde ovenover Vandet i Bred- 

 dens Plantevækst og derfra stikke Hovedet ned i Vandet, 

 ligesom de i Brakvand holder til inde i Evjen. Først om 

 Natten begynder Aalen sin Jagt. Den forlader da sit Smut- 

 hul og svømmer af Sted med slangeagtige Bugtninger af 

 Krop og Hale. Hurtige er dens Bevægelser ikke, men de 

 er yderst smidige. Den vilde ikke kunne fange en aar- 

 vaagen Fisk ved Dagens Lys, men i Nattens Mørke sniger 

 den sig ind paa mangen Fisk, der ellers vilde været den 

 for hurtig. Den kan trænge ind i Krebsegange og Rotte- 

 huller, i hvilke den for Resten ofte holder til Dagen over, 

 og dens Hale er et saa stærkt og smidigt Redskab, at den 

 med dens Hjælp kan udvide Aabninger, der ellers vilde 

 være den for snævre; en Slimring i Rusen viser ofte den 

 Maske, gennem hvilken Aalen har trængt sig ud. Saa 

 behændig kan Aalen bruge sin Hale, at den kan kaste 

 sig ud af et Kar ved at fatte med Halespidsen om dets 



