327 



Nogle Spørgsmaal af betydelig Interesse er endnu ikke 

 besvarede. Det er en given Ting, at Fo r del ingen af de to 

 Køn er meget forskellig*). Saaledes lever der i visse af 

 vore Brakvande (Ringkjøbing Fjord (i hvert Fald tidligere), 

 Nissum Fjord, Kilen, Hjerk Nor, Roskilde Fjord, Far- 

 vandene ved Kallehave) langt overvejende Hanaal; i Ros- 

 kilde Fjord toges saaledes 94°/o Hanner i det første og 

 85°/o i de sidste Mørker. I saltere Farvande er Hunner- 

 nes Antal rigeligere; særlig rigeligt synes det at være i 

 Lille Bælt, hvor der kun fandtes 27°/o Hanner i første 

 Maanemørke, hvilket dog plejer at give flere Hanner end 

 de senere. Længe mente man, at Hanaal slet ikke fore- 

 kom i Ferskvand, men det har vist sig fejlagtig, selv om 

 Hunnerne vistnok de fleste Steder er rigeligst til Stede; 

 men Forholdet trænger til Undersøgelse, idet de ældre 

 Opgivelser ikke tør anses for paalidelige. Som et Eks- 

 empel paa Fordelingen kan nævnes, at medens Aalene i 

 de vestjydske Fjorde mest er Hanaal, saa at man har 

 fundet det rigtigst at nedsætte Mindstemaalet her, saa 

 bliver de Aal, der vokser op i de til disse Fjorde løbende 

 Aaer og i de dertil hørende Søer, tilsyneladende lige 

 saa store som andet Steds i Landet og er hovedsagelig 

 Hunaal. 



Om denne Fordeling foregaar straks ved Aalefaringens 

 Indvandring, idet nogle straks bestemmer sig for Brak- 

 vandet, andre for Ferskvandet, eller om Størsteparten af 

 de Hanaal, der er kommet ind i Ferskvand, efterhaanden 

 i Løbet af de følgende Aar trækker ud til Kysten igen — 

 det er uafgjorte Spørgsmaal, der har ikke ringe Betydning 

 blandt andet for Værdien af de forskellige Slags Sætteaal 

 til Indplantning i Søer. 



En iøjnefaldende Ejendommelighed hos Aalen er dens 

 store Sejglivethed. Den ytrer sig blandt andet i dens Evne 

 til at sulte. Ikke nok med at Aalen ikke tager Næring til 

 sig under den mange Maaneder varende Forvandling fra 

 Larve til Glasaal og under den fire— seks Maaneder lange, 

 aarlige Vinterdvale samt endelig i hele sit sidste Livs- 

 afsnit, men ogsaa som gul Aal i Sommertiden kan den 

 taale lange Fastetider udover de daglige; det kan derfor 

 heller ikke undre, at Aalens Vækst ikke er synderlig hur- 

 tig, snarere maa det forbavse, at den med de indskrænkede 

 Ædetider kan opnaa saa stor en Vægt og Blankaalens be- 

 tydelige Fedme. Ogsaa store Beskadigelser overlever den 

 længe, men i øvrigt er dens smidige og glatte Krop med 

 den sejge Hud ikke meget udsat for Saar; ved Brug af 



Fra Finland skal der overhovedet kun kendes Hunaal, saavel fra 

 Søer og Elve som fra Kysten. 



