15 



I StnriTlsr liDS di' forskjellige Arter: Ikis Byrsophlebs (iraftii ii. sen., "• !<p. ere Kuglerne hele 0,004,3 nun. 

 i Diameter, hos andre Arter uoi;et mindre. De ere ogsaa ulige store i Oiet hos samme Individ: hos Proxe- 

 netes flabellifer, n. gen., -n. sp. ere de storre Kugler 0,003,4; andre knn omtrent '/« saa store. I liver af 

 Knglerne er ea mindre Kngle indcslnttct (iagttaget hos Proxenetes liahellifer, Gyrator Danielsseni og (_'y- 

 lindrostomum lougitiluni). Man knnde tro, at Knglerne vare billeddannende, saa disse Oine svarede til de 

 sammensatte Øine hos hoiere Dyr. M. Schultze i) holder ikke dette for nsaudsyiiligt hos Oine, der dog have 

 meget smaa Kugler. maaske ogsaa ufnldkoninere end de af mig iagttagne (Schultze angiver ikke, at der fiii- 

 des nogeu mindre Kugle indeni dem) — af den (Jrund nemlig, at disse Øine ganske mangle Lindse. Nu, 

 hos Gyrator Danielsseni og Cylindrostomnm longitilum mangler Lindse aldeles. Hos Byrsophlebs Graffii 

 tindes derimod en tydelig Lindse i hvert Oie. Ja, hos Proxenetes flabellifer tindes endog to Liudser i hvert 

 Øie (Tab. IL tig. 14, b, b), et vistnok sjeldent Tilfælde hos Rhabdocoelerne. Schultzes Grund holder alt- 

 saa ikke Stik. Hans Antagelse turde dog ikke derfor være at opgive. At Kuglerne indeholde en niindri' 

 lysbrydende Kugle indeni sig. har vel her en Betydning. 



Oinone hos Rhabdocoelerne ere stundom undergivne Abnormaliteter. Hos Proxenetes flabellifer 

 kunne begge Oine aldeles mangle. Hos Byrsophlebs Graftii mangler undertiden det ene Oie, medens det an- 

 det har sin almindelige Form og Storrelse; det samme har jeg iagttaget hos en Gyrator-Art. 



Blandt Dendrocoelerne synes Oinene ikke sjelden at mangle hos Eurylepta vittata, Mont.; ProL 

 M. Sårs omtaler i sine efterladte Manuskripter et oielost Individ. Quatrefages har ogsaa maaske fuiidet 

 saadanne ( thi hans Proceros eristatus er vel identisk med Eurylepta vittata. Mont. -)) 



Horeorijan. En jævnt afrundet, homogen, gjennemsigtig, stærkt lysbrydende Kugle ligger inde- 

 sluttet i en tin klar Blære i den forreste Del af Legemet. Dette er Høreorganet hos Turbellarierne. Un- 

 dertiden tindes der til den store Kugle eller Otolithen fæstet to meget mindre Horestene (Schultze s), Graff*)) 

 Forovrigt er Horeorganets simple Bygning meget ensformig hos de forskjellige Slægter. 



Nogle af mig undersogte Turhcllarier ere interessante derved, at Horeorganet viser en men' 

 kompleks Bygniugsmaade. 



Hos Aphanostomum diversicolor, Orsted og andre Aphauostomum-Arter er den noget fladtrykte 

 Otolith ikke homogen. Den bestaar af to skarpt adskilte Fartier (Tab. I, tig. 17): et stort kredsformigt 

 Centralparti og et smalere Randparti; begge Partier ere forenede ved en fintandet, skarpt tegnet Sutur. 

 Randpartiet er aldeles hyalint af Udseende og stærkt lysbrydende; Ceutralpartiet er mattere og har et over- 

 maade tinkoruet Udseende (der dog ofte ikke er synbart). Knuses Otolithen, brister Centralpartiet i fire 

 trekantede Stykker. Randpartiet i et tilsvarende Antal (eller endiui flere Stykker), og dette sidste losner 

 sig ved et bredt Mellemrum fra det centrale Parti (Tab. I, tig. 18). Fremdeles er Otolithen ikke jevnt 

 afrundet. men konstant foldet, især henimod Randen, som herved bliver rundtakket. Midten af Otolithens 

 ene Flade er tydelig ophoiet; paa den modsatte Flade er der, saavidt jeg kan se, en tilsvarende Fordybniug. 

 I Centrum af Ophoiningen tindes et Punkt, der vistnok er et lidct Hid: jeg har kun seet det én Gang 

 rigtig tydelig (paa Grund af Alteration'!*); det viste saadan Gjennemsigtighed, at det saa nd, som om det 

 gik tværs igjennem Otolithen. 



Jeg har Grund til at antage, at Otolithen har en tilsvarende sammensat Bygning hos andre Ar- 

 ter, ja maaske gjælder dette hos Turbellarierne i Almindeliglted, uagtet der under normale Forhold ikke 

 sees Spor til nogen saadan Sammensætning. HosMouocelis hamata n. sp. delte nemlig Otolithen sig under 

 Tryk ikke alene ved radiære Revner i 4 ligestore Dele, der stodte sammen i Midtpunktet, men ogsaa ved 

 en concentrisk Revne, der gjennemskar disse, i en mindre indre Del og en større ydre. Revnen var aldeles 

 regelmæssig cirkelformig og maatte være fremkommen ved et bestemt tilsvarende Anlæg i Otolithens Struktur. 



M JI Scbultze: Beitrage zur Xaturgesch il. Turbellarien, pag. 25. 



») Annals nat. hist., vol. 18, 1846, pag. 392. 



») Schultze: 1. c pag. 26. 



*) Zeitschr. f. wiss. Zool., p.ig. 138. 



