gule Farve i Foreiuien dannes paa lignende Maade af Blærer, fyldte med en homogen gul Vædske, men 

 disse Blærer ligge mere samlede (og ere vel gjennemsnitlig mindre). 



I Forenden fiades smaa, langstrakte, stavfjldte Sække (Tab. I, fig. 13, al, der med sine smalere 

 Ender rage papilformig frem over Legemets Overflade; Stavene ere lange, tynde og line; da Sækkene sikker- 

 lig aabue sig med sine fremragende Ender, er jeg tilboielig til at anse Stavene, der iidkastes, for Neldestave. 



Slimkjertler (Fig. 13, b) og Spyttekjertler (Fig. 13, e & f) hos denne Art ere tidligere omtalte 

 pag. 13 og 17. 



Naar man udsætter Dyret for et svagt Tryk, ser man Testikelblærerne (Fig. 14, g, g) ordnede i 

 hver af Legemets Sidedele. De to vasa deferentia (Fig. 14, h, h) gaa bagover nærved Kroppens Siderande; 

 deres Lumen er meget forskjelligt; i én Stra^kning af sit Forlob kunne de være ganske tynde, i andre lange 

 Strækninger ere de meget tykkere, uregelmæssig udvidede, ofte knudede af den Masse Sædtraade, som 

 ligge sammenballede i dem. I den bagre Ende af Legemet boie vasa deferentia sig indad og forenes med 

 hinanden til en bred tværstillet Sædblære (Fig. 14, i). Den kegleformige Penis (Fig. 14, k) danner med sin 

 Basis en umiddelbar Fortsættelse af Sædblærens Form. Penis vender bagtil og er i sin frie Ende afstum- 

 pet. Aabningen i denne Ende er omgiven af en Krands af Lameller eller Blade, ligesom en Rosette (Fig. 

 19); sees Penis fra Siden, opdager man, at hvert af disse Blade forlænger sig nedover Penis med en Streng, 

 der taber sig for Oiet henimod Randen af Penis's Basis; Strengene fæste sig vel her og tjene til Støtte for 

 Rosetbladene. Penis og Sædblæren ligger i et Hulrum, hvorfra Kjonsaabningen forer ud af Legemet. 



Spermatozoerne (Fig. 20) ere traadformige, noget tykke; fortil afsmalne de i en tynd Stilk uden 

 mærkbart Hoved, bagtil gaa de over i en tynd tin Hale. De endnu ikke udviklede Sædtraade, der hænge 

 straaleformig sammen, have kornede Hoveder og desuden langagtige Opsvulmninger paa Halen (Fig. 21). 



Æggene (Fig. 14, n, n) ligge paa hver Side i en lang Række henimod Testikelregionen, tæt efter 

 hverandre, men alle fuldstændig afgrændsede fra hverandre ved sine Æggemembraner. Nucleus og Nucleo- 

 lus ere tydelige; i den sidste tindes constant et forskjelligt Antal Vacuoler; jeg har tællet 8 — 12 ganske 

 smaa og 1 — 2 større. Nogen særegen Vitellogeu tindes ei. 



I Midten lige bag Ovarierne ligger et tlaskeformigt Receptaculum serainis (Fig. 14, o) i et ovalt 

 Hulrum. Med sin bagre Ende (Flaskens Bund) støder det til Hulrummets Væg; forovrigt ligger Receptak- 

 let frit i Hulrummet. Dets forreste Ende er indkneben og aaben. Receptaklet indeholder altid Sædtraade. 

 der ligge konstant meget regelmæssig sammen, parallelt med Receptaklets Vægge. I Bunden tindes desuden 

 accessorisk Kornmasse (Fig. 14, p). — Lige ved Receptaklet ligger den kvindelige Kjonsaabning (Fig. 14, r), 

 der er vid og stor, større end den mandlige, hvorfra den er adskilt ved et langt Mellemrum. 



A. diversicolor tindes meget talrig paa samme Sted og under samme Forhold som de foregaaende. 

 Ørsted har fundet den ved Drøbak nærved Kysten. Den er en af de skjønneste Turbellarier, som tindes. 

 Dens Bevægelser livlige. I .Juni og September vare alle de iagttagne Individer kjonsmodne. 



Coiivoluta, Ørsted. 



Os ventrale, transversum, rimaeforme, ante medium corporis situm. Otolithus ante os. Testi- 

 culi per totum corpus multipliciter ramiticati (apud omnia?). Vesicae seminales pares. Penis mollis, 

 musculosus. Ovaria paria. Aperturae genitales duae, mascula post femineam sita. 



Til Slægtskaraktererne for Convoluta føier Ulianin Mangelen af Øine og Æggestokkenes Stil- 

 ling fortil paa hver Side af Otolithblæren. Begge disse Karakterer maa udelades. Convoluta flavibacillnm 

 n. sp. har ikke alene to Oine, men Æggestokkene langt bagtil i Nærheden af den kvindelige Kjonsaabning. 



4* 



