66 



mere heroui pag. 10 ff. Vaudkarsysteniets Forgreninger har jeg seet over hele Legemet; dets Udmunding 

 kunde jeg ikke opdage ho.s iiugen Art. 



Gangliet (Tab. VII, fig. 3, a) viser sig hos Mouocelis hamata n. sp. meget tydelig. Det er et 

 Enkeltganglion; hos et svagt koniprimeret Individ var det omtrent ligesaa langt som bredt. Dets forreste 

 Kontur viser en svag ludbugtuing, der svarer til den mod den forreste Del af Gangliet liggende runde 

 Otolith (Tab. VII, fig. 3, b). Hos Monocelis unipunctata. Ørsted har M. Schultze erkjendt Gangliets forre- 

 ste Kontur og Sidekonturerue, der have Lighed med de tilsvarende hos M. hamata n. sp. Eimeligvis er 

 Gangliets Form hos M. hamata den almindelige hos Monocelis-Slægten i det Hele. 



Otolithen er forsynet med et forskjelligt Antal Smaastene paa sin forreste Flade: Hos M. uni- 

 punctata, Orsted findes kun to, hos M. assimilis, Orsted, lineata. Ørsted, spinosa n. sp. og hamata n. sp. 

 findes derimod fire parvis stillede (Tab. VI, fig. 5, d, tab. VII, fig. 4, d). 



Dr. L. Grått' har hos Monocelis protractilis, L. Gr. opdaget en lappet Tarm. En saadan Form 

 af Tarmen findes ogsaa hos M. lineata, Ørsted, assimilis. Ørsted og hamata n. sp. (de Arter nemlig, hvis 

 Tarm jeg har seet; rimeligvis have alle Monocelis-Arter lappet Tarm). Især hos den sidstnævute Art vise 

 Lapperne sig tydelig; de ere meget dybe og findes i hele Tarmens Udstrækning (Tab. VII, fig. 2, d, d). 

 L. Graff har med Rette bemærket, at der ved denne Tarmform dannes et tydeligt Mellomled mellem 

 Rhabdocoelerne og Dendrocoelerne. 



Der er ogsaa en anden Karakter, hvori Monocelis-Slægten ligner Dendrocoelerne (de marine). 

 Alle de Arter, jeg har undersogt, have to Kjønsaahnhujcr. Jeg tvivler ikke i nogen Maade paa, at det 

 samme er Tilfældet hos M. ophiocephala, 0. Schin., agilis, M. Schultze, lineata. Ørsted, protractilis L. 

 Graff og andre Arter: De jnandlige og kvindelige Kjonsorganer have samme Leie, de ere hyggede efter 

 ganske det samme Monster som hos de af mig undersogte Arter. Rimeligvis have Monocelis-Arterne i Al- 

 mindelighed to Kjonsaabninger. Kjonsaabningernes indbyrdes Stilling er forskjellig. Hos M. assimilis, Orsted 

 og de mange med den beslægtede Arter ligger den kvindelige Kjonsaabning med de udforende Dele af 

 det kvindelige Kjonsapparat foran den mandlige Kjonsaabning og det mandlige Apparats udforende Dele. 

 Hos M. spinosa n. sp. og hamata n. sp. er det omvendte Tilfældet. 



Gjennom den kvindelige Kjonsaabning hos M. spinosa og hamata udfores de eiendommelige kan- 

 tede Legemer, der ere omtalte pag. 17 (tab. VII, fig. 8, o og p). 



Hos M. hamata n. sp. er det lykkedes mig at gjøre en lagttagelse over Vitellogenerues Udfor- 

 selsgange, der ere saa saare vanskelige at opdage. Vitellogenerne beståa af en hel Del Smaapartier, der 

 ligge paa hver Side mellem Tarmlapperne (Tab. VII, fig. 2, t, t); det forreste af disse udmunder med en 

 kort Gang i den ovre Del af Oviducten (Tab. VII, fig. 2, s); rimeligvis udmunder ogsaa hvert af de ovrige 

 Partier, hvoraf Vitellogenerne beståa, paa lignende Maade med en særegen Udforselsgang i de lange Ovi- 

 ducter, efterhaanden som disse stige ned langs hver Side af Svælget. 



Spermatozoerue (Tab. VII, fig. 9) ere stavformige, i udviklet Tilstand uden Hoved (Fig. 9, c), 

 med livlig svingende, overmaade fine, lange Snerter, der ere fæstede til Sædtraadenes forreste tilspid- 

 sede Ende. 



Monocelis lineata, Ørsted. 



Tab. VI, fig. 5, (3. 



Ørsted: Entwurf ein. syst. Einth. d. Plattwiirmer, p. 57, fig. 10. 



Corpus lougitudiue P/a— 21/3'", latitudine 'le'",*) antice angustatum, postice in discum dilatatum, 

 apparatibusque adhaesionis instructum. Color albus. Os paullo post medium corporis. Otolithus pro- 

 miuentiis duabus duplicibus. Ocellus unions brunneus, transverse sublinearis, otolitho antepositus. Vesica 



*) Secundum M. Schultze: Beitrage zur Naturgeach. d. Turbell., pag. 39. 



