68 



instructum. Cohir supra albus. bruiiiieus vel puniceo reticulatus, in pagina vontrali marginibusque sem- 

 per albus. Os paullo post medium corporis situm. Otolithus prominentiis ambabus duplicibus. Ocel- 

 lus uuicus brunneus, transverse sublinearis, otolitho antepositus. Vesica seminalis ovalis. Penis durus, 

 styliformis, canalifer, vesicae semiuali insidens. Corpuscula bacillaria in cliordas disposita per penem 

 efferuntur! Ovaria ab utroque latere pharyngis antcrioris sita. Aperturac genitales duae, mascula 

 post femineam posita. 



Denne Ørstedske Art er meget nær beslægtet med Monocelis fusca, Ørsted. Den adskiller sig- 

 fra denne sidste, siger Ørsted (1. c), fornemmelig ved Farven, som er mere graa, ved den halsformige Ind- 

 suoring og ved Formen af Penis, der er længere og tyndere. Farven varierer nu overordentlig (se neden- 

 for) og leverer intet bestemt Arts-Mærke; den er endog hos de bergenske Former meget ofte rent 

 brun, ofte marmoreret — aldeles som Ørsted anforer det hos M. fusca. Da jeg ei kjender Monocelis 

 fusca uden gjennem Ørsteds Diagnose og Tegning, kan jeg ei bedonmie, hvorvidt de ovrige Karakterer 

 holde Stik eller ikke. Saameget er vist, at Penis hos M. assimilis konstant er meget tyndere end det 

 samme Organ hos M. fusca, som Ørsted afteguer.*) Den halsformige Indsnoring er mere eller mindre mærkbar. 



Ved Bergeuskysten har jeg fundet Arten af forskjellig Farve: 



1) Ensfarvet brun langs Ryggen, morkere eller lysere, ofte næsten hvid. 



2) Lyst brun af Gruudfarve langs Ryggen med uregelmæssig Retikulering af rødbrune eller karmo- 

 sinrode Striber, der især ere intense i Otolithtrakten ; Forenden (indtil Otolithen) lysegron (i al 

 Fald hos mange Eksemplarer). — Ofte findes Striberne kun som en Antydning i Nærheden af 

 Otolithen, medens hele Legemet forovrigt er hvidt — en Overgang til rent hvide Individer. Ofte 

 ere igjen Striberne saa stærke og intense, at Dyret synes ganske sort; i dette Tilfælde har jeg og- 

 saa seet Forenden farvet med Striber. 



De sort udseende Individer bar jeg jevnlig fundet paa Conferver (Conferva rupestris, Lin.). De 

 lysere stribede, brune og næsten hvide paa Fucus. 



Kropsrandene og Bugsiden ere altid hvide. Øienflækken brun. 



Legemets brune og karmosinrode Farve dannes af sammenhobede molekylære Pigmentkorn. 



Den forreste Ende har et tyndere Hudlag end den ovrige Krop og er besat med Haar, der ligne 

 korte Børster; jeg har ei seet dem hoie eller bevæge sig. Bagenden er for,synet med længere Haar, der 

 ligne lange Borster, men vistnok ere bløde Føletraade (smlgn. M. hamata n. sp.). 



Om Epithelet se pag. 6. 



Spindekjertlerne ere tidligere omtalte pag. 13 (Fig. 1, k, k og i, deres Udmunding). Ofte hænge 

 Dyrene sig ved Hjælp af Slimtraade op til Væggene af det Kar, hvori de holdes. 



Otolithen er paa sin forreste Flade forsynet med 4 Smaastene, 1 Par paa hver Side. Stenene i 

 hvert Par ere lige store, saa de se ud som en Dobbeltsten, som hos M. lineata. Ørsted (se Tab. VI, fig. 

 5, d); de ere dog distinkt adskilte fra hinanden. Ved Tryk spaltes Otolithen i 4 ligestore Pyramider. 



Tarmen er dybt lappet. 



Testikelblærerne ere ovale. Vasa deferentia (Fig. 2, e, e, fig. 1, b, b) har jeg ei opdaget i 

 deres Udspring fra Testikelblærerne. Jeg ser dem forst ved Roden af Svælget som mange Grene paa hver 

 Side, der forover mod Testikelblærerne tabe sig i en umaadelig Finhed. Grenene samle sig efterhaanden 

 bagover til to større laterale Stammer; først i Nærheden af Sædblæren ere alle Grene forenede. Hoved- 

 stammerne gaa derpaa indad og udmunde paa hver Side af Sædblæren (Fig 2, h, fig. 1, c). De større 

 Stammer ere ofte pludselig udvidede og derpaa indsnevrede; undertiden ere de et kort Stykke spaltede i 

 to og derpaa atter forenede. — Vasa deferentia vise indvendig en livlig og fin Flimmerbevægelse ikke alene 

 i Hovedstammen, men ogsaa i de mindre Grene, som herved skuffende ligne Vandkar. De ere konstant 



Entwurf einer syst. Einth. etc. der Plattwurmer, tab. 1, hg. 3. 



