101 



salte r. Ex. KS.^^ 2AsS^, KS^-r^SnS,, ÄS,+ 2CS,'), og fremdraget denne Analogi med 

 stor Klarhed: „De svafvelbundne radikalerna af alkalierna och de alkaliska jord- 

 arterna förhalle sig til andra svafvelbundne metaller såsom deras oxider till andra 

 metallers oxider och genom deras inbördes forening uppkomma dnbbeisulfureta, 

 som kunna liknas vid salter, emedan det ena sulfuretum deri är elektropositift d. ä. 

 basiskt emot det andra såsom elektronegatift, företrädande en syras stalle."^). 



Men det var dog først 1825, at han paabegyndte sit store Arbejde om „Svafvel- 

 salter" 2), hvori han beskrev c. 120 saadanne Forbindelser, nogle ganske vist kun 

 flygtigt, men mange ledsagede af omhyggelige Analyser, og som hidledning frem- 

 satte en Række vigtige Betragtninger over Syrer og Salte i Almindelighed : Analogien 

 imellem de elektroposilive Forbindelsers Egenskaber kalde vi Basiskhed og mellem 

 de elektronegative Surhed : Herved er det blevet forstaaeligt, at et med Brint for- 

 bundet Element, som sønderdeler et basisk Ilte, idet det samtidig neutraliserer de 

 elektrokemiske Egenskaber hos dets Radikal, ligesaa vel kan smage og reagere surt, 

 som naar Elementet er forenet med Ilt og neutraliserer Iltbasen. Exempler ere 

 Chlorbrintesyren, som sønderdeler Basen, og Chlorsyren, som forener sig dermed. 

 Produkterne ere i begge Tilfælde analoge og have de Egenskaber, som karakterisere 

 Saltene, uagtet Saltet i første Tilfælde bestaar af to usammensatte Stolfer, i sidste af to 

 Ilter. Hvad vi kalde Salt, maa saaledes bestemmes af et elektrokemisk Forhold uden 

 Hensyn til Bestanddelenes Antal. Vi kalde derfor Chlornatrium for el Salt, fordi 

 de to Bestanddele aldeles have ophævet hinandens elektrokemiske Forhold. Men vi 

 kalde ikke Natriumilte for et Salt, thi Ilten har ikke ophævet Natriums elektriske 

 Forhold. Den Omstændighed, at Chlor neutraliserer et elektropositivt Metal, men 

 Ilten ikke, ligger ikke i disse Stoffers ulige elektrokemiske Intensitet, thi i saa Fald 

 skulde, om end ikke 1 At. Natrium med 2 At. Ilt o: Natron være neutralt, saa dog 

 en Forbindelse med flere At. Ilt blive det, men Natriumoveriltc er det ikke, men 

 har i Stedet antaget nogle af Iltens elektronegative Forhold. Hvis derimod et elektro- 

 positivt Metal forener sig med Chlor i flere Forhold, saa ere alle Forbindelserne Salte. 

 Aarsagen til denne karakteristiske Forskjel kan ikke tilskrives en ulige elektrisk 

 Elektricitet, men maa søges i en anden Forskjel i disse Stoffers materielle Natur. 



De elektronegative Stoffer deler Behzelius derfor i 'Å Afdelinger: 1" de, som i 

 Forbindelse med elektropositive Stolfer danne Salte, corpora halogenia, Chlor, 

 Jod og Fluor; 2° de, som i Forbindelse nie<i elektropositive Stoffer danne Baser 

 og med elektronegative Stoffer Syrer, der igjen forene sig til Salte. Saadanne cor- 

 pora amphigenia ere Ilt, Svovl, Selen og Tellur; 3" de, som ikke have Egenskaber 

 fælles med 1ste og 2den Afdeling, men med Stoffer af 2den Afdeling danne Syrer, 

 Kvælstof, Brint, Phosphor, Bor, Kulstof, Silicium, Arsenik og de elektronegative 

 Metaller, hvilke sidste ogsaa danne svage Baser. — De elektropositive Stoffer danne 



1) Sml. ovenfor S 86, Note 3. 



") Årsberatt. 1822, S. 77. 



ä) Vet. Ak. Handl. 1825, S. 232. 



