88 



og Ilt begge negative overfor Kulstof. Ganske paa samme Maade er Forholdet ved 

 alle andre Forbindelser af 3 Sloffer, f. Ex. Forbindelserne af Ilt, Kulstof og Brint, 

 idet de to første ere negative overfor Brint, og Brint og Kulstof positive overfor Ilt. 

 Giese, paa hvis Foranledning Suchomlinov skrev sin Afhandling, mener endogsaa, 

 at mange Plantesyrers sure Egenskaber hidrøre fra Kulstoflet \). Naar Fosgen sønder- 

 deles af Iltbaser, dannes ligefrem Chlormetaller og kulsure Salte, kun med Ammoniak, 

 som ikke indeholder Ilt, opstaaer et ejendommeligt Salt. Men overfor Metaller viser 

 Fosgen Forhold, der slet ikke stemme med den ældre Lære, at det skulde være 

 en Forbindelse af vandfri Saltsyre og Kulsyre. Det sønderdeles nemlig let af Zink, 

 Tin og Antimon under Dannelse af Chlormetaller og Kulilte ; herefter maatte disse 

 Metaller let afilte Kulsyren; ja selv ved Behandling med Antimonilte giver Fosgen Anti- 

 monsmør, Kulilte og et højere Antimonilte [4Sb203+3COC/2 = 2S6C/3-L-3C0^6Sb02]. 

 Her skulde altsaa efter den ældre Theori Kulsyre endog reduceres af Antimonilte. — 

 Suchomlinov fremhæver stærkt Chlormetallernes store Analogi med Svovlmetalierne. 

 Chlor og Svovl ere begge elektronegative, men Chlor i langt højere Grad end Svovl. 

 Begge forene sig med Brint til Brintsyrer, som begge ved Indvirkning af flere Metaller 

 udvikle Brint. Med visse iltholdige Stoffer, f. Ex. Brunsten, Salpetersyre danner 

 Chlorbrinte Vand og Chlor, Svovlbrinte sønderdeles endnu lettere paa samme Maade. 

 Saltsyre og Chlorilter dekomponere hinanden gjensidig under Dannelse af Vand, 

 medens Chloret baade af Chlorbrinten og Chloriltel bliver frit. Svovlbrinte og Svovl- 

 syrling forholde sig paa samme Maade. Chlormetaller sønderdeles af Vand til salt- 

 sure Metalilter, idet Chloret forener sig med Vandets Brint, Metallet med dets Ilt, 

 flere Svovlmetaller danne ganske analogt svovlbrintesnre Salte. I begge Grupper 

 er der dog mange, hvor denne Proces ikke finder Sted, navnlig de uopløselige. De 

 saltsure Salte afgive ofte ved Ophedning Vand under Dannelse af Chlormetaller; det 

 samme er Tilfældet med adskillige svovlbrintesnre Salte, hvorved der dannes Svovl- 

 metaller, dog ikke med de svovlbrintesure Alkalier. Dog giver Baryt ved Glødning 

 i Svovlbrinte Vand og Svovlbaryum. Baade Chlor og Svovl opløse sig i Alkalier 

 under samtidig Dannelse af Chlor- eller Svovlmetaller og Alkalisalte af Chlorets eller 

 Svovlets Iltsyrer. Medens der saaledes paa alle Punkler er den største Lighed mellem 

 Chlor- og Svovlmetaller, spørger Suchomlinov, hvor den af Berzelus saa stærkt 

 fremhævede Lighed mellem Chlormetaller og Salte af Iltsyrer findes. Tvertimod 

 vise Chiormetallerne Egenskaber, som aldrig ere sete hos Saltene. I Tinchlorid 

 opløses Svovl og Fosfor ligesom i Olier, i Chlorarsen og Chlorantimon ligeledes. 

 Smeltet Chlorsølv opløser endogsaa Sølv. Kun efter at Chiormetallerne ere 

 opløste i Vand og omdannede tit saltsure Salte, fremtræder Ligheden med Salte 

 af Iltsyrer. Naar Berzelius mener, at Chlorkalium efter den nye Lære nødvendig 

 maatte udvikle en betj'delig Varme ved Oplosning i Vand, fordi Chlor forener 

 sig med Brint, Kalium med Ilt og Chlorbrinte med Kali, maa det erindres, at 

 Bestanddelene af Chlorkalium ere forbundne ved en saa stærk Affinitet, at den ikke 



') Denne Ide hidrører forresten ikke fra Girse, men fra Gay-Lus,sac (Ann. Ciiiin. 91, 1-18 [1814]) 



