85 



erklærede blot, at Ilten ikke var det eneste Syreprincip, men kun ét Led af en hel 

 Række analoge Legemer. Det var imidlertid disse to Anskuelser, som i den følgende 

 Till blev Udgangspunkter for to helt forskjellige Opfattelser af Syrernes Konstitution. 

 Men det Besynderlige sker, at det blev Davy, som udviklede Gay-Lussac's Anskuelse, 

 og Gay-Lussac, som forsvarede Davy's. 



Ved Begyndelsen af 1814 havde man da i Frankrig aldeles opgivet den gamle 

 Theori. Berthollet erklærede sig meget aabent for Chloret, og med Undtagelse 

 af Thénard kjender jeg ingen Kemiker i Paris, som endnu holder paa den gamle 

 Hypothese, og selv han er vaklende, skrev Davy fra Firenze d. 18. Marts 1814'). 

 I Virkeligheden gik Thénard endnu i 1814 over til Davy's Lære-). Men Berzelius 

 forsvarede endnu 1815 den gamle Opfattelse med saa stor Skarpsindighed og med 

 saa klare Analogier, at det endnu mange Aar efter vakte H. Rose's Beundring-'). 

 At Chloret, naar det ved høj Temperatur virker paa et Ilte, udvikler netop saa 

 megen Ilt som dette indeholder, betragtede Davy som et afgjørende Bevis for, at 

 Ilten kom fra Iltet; men han kjendte dengang kun ufuldkomment Læren om de 

 kemiske Proportioner, og i Kraft af denne niaa Illmængden blive den samme, selv 

 om den hidrører fra den iltede Saltsyre. Davy niaatte selv indrømme, at Chlorets 

 Vægtfylde og dets Evne til at forene sig med Vand til en krystallinsk Forbindelse 

 taler for, at det er sammensat'). Efter den nye Theori skulde Chlorsyre indeholde 

 5 At. Ilt, et Forhold, som ikke kjendtes for noget andet Stof. '). — Chlor uddriver 

 Ilt af Kaliumille og maa altsaa være mere eleklronegativl end Ilt, paa den anden 

 Side forener det sig med Ilt til en Syre og er altsaa mere elektropositivt end Ilt. 

 Enten maa derfor den nye Lære eller den elektrokemiske Theori være fejlagtig. 

 Med Hensyn til Thomsons Chlorsvovl = SO, MuO., synes Davy's Lære at have et 

 afgjort Fortrin, idet den ældre Theori heri nødes til at antage et ubekjendt Svovlilte, 

 SO. Men Berzelius og Marcet'') havde fremstillet en Forbindelse, COo, SO.^, 2Mu02, 

 som den nye Lære maatte betragte som CO, SO, Cl,, og hvori den altsaa niaatte antage 

 det selvsamme Svovlilte'). — At Fosforets Chlorforbindelser kunde forenes med Baser 

 og Ammoniak, forklaredes let efter den ældre Theori, der betragtede disse Forbindelser 

 f. Ex. som P03-|-3M«0.j "), medens den nye Lære maa forudsætte forskjellige Dekom- 

 positioner. — Fosgen forener sig kun direkte med Ammoniak; med alle andre Baser 



1) Work.s 1. 



-) Thénards Traité de Chimie, Paris 1814, 8", 2, 745 („Addition"). 



") H. Rose: Gedachtnissrede auf Berzelius .3 Juli 18.51, Berlin, 185'.', 4". S. 3'J. 



*) Davys Elements of Ch. Philos. (Worlis 4, 177). 



^) Berzelius antog dengang (Afh. i Fys., Kemi och Min. 5, 131), at Salpetersyren indeholdt (i At. 

 Ilt, idet han betragtede Kvælstof som Nitricumilte = nO, hvor n = Nitricum = 28 — 16; Dalton og Davy 

 derimod, at Salpetersyre indeholdt 5 At. Ilt. 



') Afh. i Fys., Kemi och Min. 5, 275, 



') Dengang blev Chlorets Atom ikke delt. Forbindelsen kjendtes i øvrigt ikke~nøjere (se Berz. 

 Lärbok, 2. Uppl 1817, 1, 503); den er Chloridet af Trichlormcthylsulfonsyre (Kolbe: Ann. Pharm. 54, 

 148; 18451. 



") Heller ikke Fosforets Atom blev dengang delt. 



