83 



af Chlor, Mêlai og en til Iltning af Metallet utilstrækkelig Iltmængde, og J. Davy's 

 Fosgen til at afgive el besynderligt Exempel paa en Syre, hvori to Stoffer, Ilt og 

 Chlor, begge betragtedes som Syredannere, og ved hvilken det næsten var ufatteligt, 

 hvorfra den fik sine sure Egenskaber. Efter den ældre Theori forbinder derimod 

 Kulilte sig med den iltede Saltsyres Ilt og der dannes en Forbindelse af Saltsyre 

 og Kulsyre {MuO, -]- CO.j), hvori begge indeholde lige megen Ilt, og som derfor nød- 

 vendig maa have en Syres Egenskaber. 



Hele Sommeren 1812 tilbragte Berzelius i England. 



En af de første Dage var han til Frokost hos Davy, som stod i Begreb med 

 at rejse til Skotland: „Vi entamerede bland annal en dispyt öfver hans chlorine, 

 hvaremot jag lämnde honum nagra argumenter skriftligt" ')• Disse maa væsentligt 

 have vedrørt det basiske saltsure Bly, som efter den ældre Lære var MuO^, 

 2PbO.,, 4//, O -), men de virkede aldeles ikke overbevisende paa Davy, thi et Par 

 Dage efter skrev han til Berzelius: „In you)- estimate you give a view which cannot 

 be admitted and which is contrary to all analogy by not dividing the lead between 

 the chlorine and the oxygen and by not considering the substance as a combination 

 of plumbane"'), og i et Tillæg til Brevet formulerer han, ved Fordobling at 

 Berzelius' Formel, Saltet som 2CIH^, iPbO.^ [6 H, O] eller det vandfri Salt som 

 PhCl.,, SP^O., '). At Berzelius imidlertid ikke opgav Haabet om at omstemme Davy, 

 freingaaer af et Brev, han fra London skrev til Berthollet '), og hvori det hedder: 

 „J'ai la satisfaction d'avoir vu que les chimistes de Londres ont senti la force des 

 arguments contre cette théorie [de la chlorine], et je ne doute point que Davy, avec 

 la clarté de ses vues, ne la sentira bientôt lui-même; car il n'avait eiïectivement 

 paj'è ancune attention aux sousmuriates avant que je lui aie opposé le sousmuriate 

 de plomb comme argument contre l'hypothèse précitée". 



I Tyskland havde man hidtil forholdt sig temmelig indifferent overfor dette, 

 den daværende Kemis brændende Spørgsmaal, men ogsaa herfra hævede sig dog 

 Røster til Forsvar for den gamle Lære. N. W. Fischer fremhævede især, at naar 

 alle de Forsøg, Gay-Lussac og Thénard og Davy havde foretaget for at paavise 

 Vand i Saltsyren ved Processer, hvor alt Vand var udelukket, kun havde givet 

 negative Resultater, laa det sikkert i, at overhovedet ingen kemisk Proces gik for 

 sig uden Tilstedeværelse af Vand"). Naar Davy ikke havde kunnet spalte den 

 iltede Saltsyre ved elektriske Gnister, beroede det paa, at der mellem Saltsyre og 



') Berzelius' Reseanteckningar. Stockholm, 1903, 8", S. 16. 



-) Sml. nedenfor S. 86, Note 3. 



■') Davv betegnede Chlormetallerne ved Endelsen ane til Metallets Navn. Chlorbh' blev saaledes 

 Plumbane, Chloisolv Argentane osv. (Phil. Trans. 1811; Works 5, 346|. 



*) .Jac. Berzelius' Bref, utgifna genom H. G. Söderbaum, Upsala 1912, 2, S. 29. 



■■') Oct. 1812. Jac. Berzelius' Bref, utgifna genom H. G. Söderbaum, Upsala 1912, 8", 1, 43. 



") Hildebrandt, som ogsaa holder paa den gamle Theori, gaaer vel ikke saa vidt, men freuihæver 

 dog, at Vand er virksomt ved mange kemiske Processer uden derfor altid at senderdeles. Særlig gjør han 

 opmærksom paa, at brændt Kalk kan henligge flere Maaneder i tor Kulsyre uden at omdannes til Karbonat 

 (Scliwelgg ,](iurn. 13, 94j. 



11* 



