77 



1798), snart af Kvælstof (Berthollet ') 1800), snart anfog Sallsyren sammensat af 

 Ilt og Brint (Girtannkr-) 1795; Pachiani') 1805; Martin, Lampadius') 1817), og som 

 gjentog sig 1824 (Sertürner'')) og 1825 (Aug. de la Rive og Macaire")), blev næsten 

 lige saa hurtigt gjendrevne, som de blev fremsatte, og havde saaledes kun ringe 

 Betydning. 



W. Henry forsøgte 1800 at dekomponere over Chlorcalcium tørret Saltsyreluft 

 ved stærke elektriske Gnister over Kvægsølv og fik dannet Brint og Kaloniel (alt- 

 saa saltsur Kvægsølvkalk). Han sluttede deraf, at Saltsyren indeholder Vand'). 

 Til samme Resultat kom Berthollet *") 1806, idet han forenede vandfrit Kali med 

 Saltsyreluft og fandt Vægten af det dannede Muriat langt mindre end Summen af 

 Syrens og Basens Vægt. Gay-Lussac og Thénard') drog samme Slutning af et 

 lignende Forsøg, som de foretog Jan. 1809, og hvorved de anvendte glødet Blyilte 

 og opsamlede det efter deres Mening uddrevne Vand. De bestemte endog med 

 stor Nøjagtighed Saltsyrens Indlioki af Vand eller Brint og Ilt i samme Forhold 

 som i Vand'"), idet de forenede 60 g. tørt Sølvilte med 15 g. tør Saltsyreluft, hvor- 

 ved de fik 71,3 g. smeltet saltsurt Sølvilte, altsaa et Deficit af 3,7 g. Vand. Herefter 

 skulde den tørre Saltsyrelufts Vandindhold være 24,7 "/o , medens Berzelius 1818 

 fandt 24,8 "/o. Man ser imidlertid, at Beviset er ganske af samme Art som det, 

 Flogistikerne førte for, at den Brint, der udvikler sig, naar Metallet opløses i Syren, 

 hidrørte fra Metallet, og at man ligefrem kunde anvende Lavoisier's Modbevis: 

 man vidste, at Saltsyren indeholdt Brint, og det var afgjort, at Metaliltet indeholdt 

 Ilt, men man havde ikke bevist, at Saltsyren indeholdt Vand. Gay-Lussac og Thénard 

 ffllte ogsaa det utilstrækkelige i deres Bevis og Nødvendigheden af at godtgjøre 

 Saltsyrens Vandholdighed ved Processer, hvori ingen iltholdige Legemer indgik. 

 De anstillede endnu i Jan. 1809 en Mængde Forsøg i denne Henseende, men uden 

 Held: Hverken Borsyre, Kiselsyre eller glødet sur fosforsur Kalk formaaede at be- 

 mægtige sig Baserne i de saltsure Salte af Sølvilte, Natron, Baryt, Strontian, Kalk eller 

 Kvægsølvilte, selv ved de højeste Temperaturer, men naar Vand var tilstede, foregik 

 Sønderdelingen meget let"). Heller ikke førte de Forsøg, de i Jan. og Febr. 1809 

 anstillede for at paavise Ilt i iltet Saltsyre til sikre Resultater. Vistnok fik de ved 

 at lede fuldkommen tør iltet Saltsyre over Kalk og Magnesia ved Rødglødhede 



') Journ. de phys. 60, 313, 477; Ann. chim. 39, 15. 



■-') Gott, gelehrte Anzeiger 1795, S. 52G ; Girtanner: Anfangsgründe d. antiphlog. Chemie, 2. Udg. 

 Berlin, 1795, 8°, S. 154. 



^) Gehlen's N. allg. Journ. d. Chemie, 5, 242, 398. 



*) ScHWEiGGERS Joum. d. Cliem. u. Phys., 19, 28, 521. 



=■) Gilbert's Ann. d. Phys., 12, 109. 



''■) Bull, universel. Fév. 1825. Chimie, 127; Berzel. Jb., 6, 84. 



') Phil. Trans. 1800, 1, 188. Davy gjentog senere Forsøget og fik udviklet 'I, Rf. Brint af 1 Rf. 

 Saltsyre. (Phil Trans. 1810, Works 5, 290.) 



*•) Mém. de la soc. d'Arcueil, 2, 56. 



») Ann. chim. 6», 208. 



'") Recherches phys. -chim. 2, 118 tî. 



") Rech. phys. chim. 2, 129. 



