71 



sure Egenskaber ikke findes hos Ilten, men kun fremkomme, naar den i bestemte 

 Forhold forbinder sig med andre Stoffer, saa forstaaes det let, at ligesom fuldkomne 

 Neutralsalle nærme sig Syrer og Alkalier, naar de forene sig med henholdsvis Syrer 

 og Alkalier, kunne ogsaa Syrer ved at forbinde sig med mere Ilt nærme sig de Egen- 

 skaber, Ilten har i fri Tilstand. Men naar det er vist, at en Række Stoffer kun ved 

 at forene sig med Ilt danne Syre, saa maa man sige, at Syrerne skylde dette Stof 

 deres Tilbliven, men paa den anden Side kan man ikke sige, at det samme gjælder 

 de Syrer, hvori man ikke har kunnet paavise Ilt. 



Det er interessant at se, at den betydeligste af de franske Kemikere, som ellers 

 havde sluttet sig til Lavoisier, tog Afstand fra ham med Hensyn til Ilten som 

 principe acidifiant tildels netop af de samme Grunde som Gmelin. I samme Aar, 

 som Lavoisier's Traité élém. udkom, udtaler Berthollet '), at vistnok er den Mening, 

 at alle Syrer indeholde Ilt, og at tiette er Grunden til deres sure Egenskaber, støttet 

 paa en stærk Analogi, nien 1) Ilten kan være til Stede i stor Mængde i et Stof, uden 

 at dette er surt; Vand er et frappant Eksempel derpaa ; 2) der er flere Syrer, hvori 

 man ikke ved noget Middel har kunnet paavise Ilt, som Saltsyre, Flussyre, Borsyre ; 

 .3) det synes bevist, al Blaasyre ikke indeholder Ilt. Desuden, del, der karakteriserer 

 Syrerne, er jo at danne Forbindelser med visse andre Stoffer, og denne Egenskab 

 kan jo meget vel tænkes at findes hos forskjelligt sammensatte Stoffer. Kemien 

 frembyder jo mange analoge Tilfælde Berthollet mener derfoi-, at man kan ind- 

 skrænke sig til at opfatte Saltsyren som et Stof, hvis Elementer ere os ganske ube- 

 kjendte. Dens Evne til at danne en Række Forbindelser med Ilt, som ganske svarer 

 til dem, vi finde hos Svovl, Fosfor og Kvælstof, bringer ham endogsaa til at mene, 

 at der ikke er mere Sandsynlighed for, at det ene af disse Sloffer indeholder Ilt 

 end, at de andre gjøre det. Bemærkningen om Blaasyre sigter til et Arbejde, Berthollet 

 havde udført over Blaasyre 1787. Heri var dog ikke bevist, men kun gjort sand- 

 synligt ved Iheoretiske Betragtninger, at Blaasyre ikke indeholder Ilt-). Berthollet 

 er derfor i Tvivl om, hvorvidt man skal holde den for en Syre. Dens Affinitet til 

 Kalk og Alkalier er meget svag, dens Sammensætning stiller den langt nærmere ved 

 Ammoniak end ved Syrerne. Imidlertid har den alt for mange Egenskaber fælles 

 med de virkelige Syrer, til at man kan stille den i en anden Klasse „d'autant plus 

 que les classifications que nous faisons ont toujours quelque chose d'arbitraire" ■'). 

 Hans Undersøgelser over Svovlbrinten gav ham Anledning til lignende Betragtninger. 

 Denne Forbindelse indeholder kun Svovl og Brint; ikke desto mindre har den alle 

 en Syres Egenskaber. Den rødner Lakmus, forener sig med Alkalier, Baryt, Kalk 

 og Magnesia til Forbindelser, som ere i Stand til Dobbeltdekompositioner, den dekom- 

 ponere selv Salte osv: „Je ne rappellerai point ici les observations que j'ai opposées 



') Ann. Chim. 2, 68 (1789). 



■-) FouRcnoY og Vauquelin fandt .snart efter, at Blaasyre l^unde dannes ved Destillation af for- 

 skjellige organiske Stoffer med Salpetersyre, og sluttede deraf, at den indeholdt Ilt. Berthollet ansaa 

 dog ikke dette Argument for tilstrækkeligt (B. : Statique chim., Paris 1803, 8", 2, 266). 



') Méra. de lAc. des Se. 1787, S. 148. 



