68 



hvori han imødegaaer Priestleys og Keir's nyeste Forsøg paa al vise, at det egent- 

 lige Produkt af Brintens og Iltens Forbrænding var Salpetersyre, medens Vandet ikke 

 blev dannet, men udskilt under Processen, og af Fourcrov's nye Synthese af Vand '). 

 Følgen var, at Kirwan, som saa længe og saa ihærdigt havde forsvaret sin Theori, 

 nu opgav Kampen. I et Brev fra Jan. 1791 skriver han til Berthollet-); Jeg 

 nedlægger Vaabnene og forlader Flogistontheorien. Jeg seer tydeligt, at der ikke er 

 noget sikkert Forsøg, som beviser, at Kulsyre kan dannes af Brint, og i saa Tilfælde 

 er det umuligt at opretholde Theorien om Flogistou i Metallerne, Svovl osv. . . . „Je 

 donnerai moi-même une refutation de mon essai sur le phlogistique". 



Med Kirwan's Opgivelse af Flogistontheorien havde Lavoisier's Lære vundet 

 en glimrende Sejr. Vel forsøgte især Gren ■'), Wiegler'), I.B.Richter') og Zausch- 

 ner'') at opretholde de gamle Anskuelser ved al betragte Lys og Varme eller Lys 

 alene som Flogiston. Men disse Forsøg fik kun en kortvarig Betydning'), hvortil 

 ogsaa og især bidrog, at Lavoisier i 1789 udviklede sit System i Sammenhæng i 

 sin berømte „Traité élémentaire de chimie présenté dans un ordre nouveau". Heri 

 var den nye Nomenklatur anvendt, som de Morveau, Lavoisier, Berthollet og 

 DE FouKCROY havdc udarbejdet 1787**). Her stadfæstedes paa en glimrende Maade, 

 hvad Lavoisier havde udtalt i Akademiet d. 18. April s. A.: „La logique des sciences 

 tient essentiellement à leur langue". Thi først i denne Nomenklatur fik de nye 

 Anskuelser deres rette klare Form, og hvor fortræirelig den var, ses bedst deraf, 



') Ib. 7, 260 (1790). 



■-) Encycl. méth. Chimie 3, 560. 



') Syst. Handbuch der gesammten Chemie 1 — 2 (1—2), Halle, 1787-90, 8" og Kritik af Lavoisikk's 

 Syst. i Journ der Physik 3, 437-492 (1791). 



') Crell's Ann. 1791. 2, 387-469. 



^) Richter var først en bestemt Modstander af Lavoisier's System (R. Ueb. d. neueren (legen 

 stände der Chymie. Eistes Stück. Breszlaii u Hirschberg, 8", 1791, S, 87 ff.); men da han fik sat sig 

 nøjere ind i det, skiltede han sig ganske dertil (Ibid. Drittes Stück 1793), men mente, at det kunde og 

 burde forenes med en Flogistontheori, hvori Flogiston var et uvejcligt Stof, som i Forbindelse med 

 Varme danner Lys, og som findes i det brændbare Stof. Efter denne Theori, som lian udvikler vidt- 

 løftigt paa 220 Sider (ibid.), sker Forbrændingen altid ved en Dobbeltdekomposition, idet hint Stof forener sig 

 med Varme til Lys og den øvrige Del af det brændbare Stof med Oxygen (i Lavoisier's Forstand, altsaa 

 luftformig Ilt -i- Varme). Naar der ikke udvikles Lys ved en Forbrænding, liidrører det fra, at liinl 

 Stof og Varme ikke cre tilstede i de rette Forliold. En ganske lignende Theori havde iøvrigt Gadolin 

 kort udviklet allerede 1788 (Crell's Ann. 1788, 1, 3), idet han mener, at Flogiston er Lysrnaterie, og 

 især ser et Bevis derfor i, at Lyset sønderdeler den deflogisticerede Saltsyre til Ilt og Saltsyre. Ilten 

 bestaaer, ligesom Lavoisier antog, af 0.\ygen og Varme, Brinten derimod af Hydrogen (i Lavoisiers For- 

 stand) og Flogiston, Vand af Hydrogen og 0.\ygen, Metaller af Scheele's Metalkalk Mk, og Flogiston, 

 de bekjendte Metalkalke af Mk — Oxygen. Naar Metaller opløste sig i fortyndede Syrer, forenes deres 

 Flogiston med Vandets Hydrogen og danner Brintluft, deres radikale Metalkalk sig med Oxygen og 

 danner de virkelige Metalkalke, som opløse sig i Syren. Ild er Varme + Flogiston. 



") Crell's Beytr. 6, 131—183. 



') I 2. Udgave af sin Syst. Handb. (1794) lægger Gren „das antiphlogistische System ganz zu Grunde 

 des Lehrgebäudes" (Vorrede xj). 



') Méthode de Nomenclature chimique, proposée par MM. de Morveau &c, Paris, 1787. 8". 



