53 



l'Acad. des Sc. 1775, 526 [trykt 1778]; Œuvres 2, 128; sml. „Om Iltens Opdagelse", 

 S. 232) nemlig at „l'air fixe est le résultat de la combinaison de la portion éminemment 

 respirable de l'air avec le charbon", havde han dog ikke givet andet Bevis for, end 

 at den opstod ved Ophedning af Præcipitalum per se med Kulpulver. Dette Bevis 

 kunde dog Kirwan selvfølgelig ikke tage for gode Varer, fordi han som alle Flo- 

 gistikere betragtede Kul som en Forbindelse af Flogiston og Kulsyre, og Processen 

 altsaa for ham naturligvis maatte opfattes saaledes (sml. ovenfor): 



MkFO + FCO., = MkF+ FO + CO., 



Rod Kul Kvægsølv efter Kirwan 



Kvægsolvkalk ^ Kulsyre. 



Snart efter at Kirwan havde offentliggjort sin Theori, skete imidlertid en Op- 

 dagelse, som paa den ene Side, ved den Fortolkning, Lavoisier gav den, fjernede 

 alle de Vanskeligheder, Brinten og dens Forbindelser havde beredt hans Theori, 

 paa den anden Side skulde vise sig at være et dødbringende Stød for Kirwan's An- 

 skuelser. Det var Opdagelsen af Vandets Sammensætning, som omtrent samtidig 

 gjordes af Cavendish og Lavoisier. Den Prioritetsstrid, den gav Anledning til'), 

 skulle vi her ikke dvæle ved, men udelukkende holde os til selve Opdagelsen og 

 de Slutninger, de to berømte Forskere drog af den. Cavendish's Afhandling blev 

 læst i Royal Society 15. Jan. 1784, men Forsøgene skrive sig tildels fra Sommeren 

 1781. Lavoisier's første Forsøg, som han gjorde sammen med de Laplace, ud- 

 førtes 24. Juni 1783 og meddeltes Akademiet Dagen efter. Den 12. Nov. s. A. holdt 

 han Foredrag derom i Akademiet-). 



Cavendish tager i sin Afhandling^) strax Afstand fra Kirwan: „Many gentle- 

 men have supposed, that fixed air is either generated or separated from atmospheric 

 air by phlogistication, and that the observed diminution is owing to this cause". 

 Hans første Forsøg gik derfor ud paa at undersøge, om fix Luft overhovedet dannes 

 saaledes. Forsøg med organiske Stoffer, som alle selv indeholde fix Luft, kunde 

 selvfølgelig ikke bevise noget. De eneste beviskraftige Methoder vare Kalcination 

 af Metaller, Forbrænding af Svovl og Fosfor, Blanding af Kvælstofoxyd med Ilt 



(Essai analytique sur l'air pure, Paris 1785, 8°. S. 104) ansaa Kulsyren for „un produit de la combinaison 

 de l'air pur & du principe de chaleur combinée". Brint, der var fremstillet af Jern og Saltsyre og vasket 

 med Kalkvand, gav ham nemlig ved Forbrænding Kulsyre. Herved blev efter hans Mening Brinten 

 sønderdelt, og dens „chaleur combinée" forenede sig med Ilt til Kulsyre. Efter Landriani (Ricerche 

 fisiche intorno alle salubrita dellarla, Milano, 177.'>, 4», S. 49) er Kulsyren forskjellig efter de forskjelllge 

 Syrer, hvormed den uddrives af kalkagtige Stoffer, og ligeledes efter Fontana (Ricerche fisiche sopra 

 l'aria fissa), som mener, at naar den fuldstændig befries for disse Syrer, bestaaer den kun af atmosfærisk 

 Luft, der ved tlogistiske Processer har afgivet sin egen Syre (som er forskjellig fra alle andre Syrer, og 

 som især er den, der gjør Luften sund). Priestley (E.\p. a. Obs. 2, 317) tager dog Afstand fra disse 

 Ideer af L. og F. Deiman og van Troostvvyk antog, at Kulsyre bestod af den Syre, man brugte til at 

 udvikle den, og Flogiston (Crells Beitr. 3, 49); i den, der udvikles ved Glødning af Kridt, fandt de 

 Salpetersyre (ibid. 46). 



M Se især Kopp's Beltr. z. Gesch. d. Chemie, Braunschweig, 1875, 3. Stück, "237 ff. 



2) Et Referat af Foredraget findes i Journ. de phys. 23, 452 (Dec. 1783). Det fuldstændige Arbejde 

 blev ofientllggjort i Mém. de l'Acad. de se. 1781. 468 (trykt 1784). 



') Phil. Trans. 1784, 1, 119-153. 



