43 



thermokemiske Anskuelser. Herpaa skal jeg dog ikke her komme ind, men i samme 

 Arbejde') kom Berthollet ogsaa ind paa Lavoisier's Syietheori. Lavoisier havde 

 uimodsigeUg godtgjort, at Metallernes og de syredannende Stollers Vægtforøgelse 

 ved Kalcination og Forbrænding hidrørte fra, at de forene sig med Ilt, men han 

 forkaster Flogiston som en unyttig Hypothese. Efter hans Theori havde Metaller 

 og Kul ikke noget fælles Princip; Kullets Virkning ved Metalreduklioner indskrænker 

 sig til at berøve Metalkalkene deres Ilt og danne Kulsyre dermed: Men Metallerne 

 frembringe ved Glødning med Salpeter de selvsamme Fænomener som Kul; de 

 danne med Ilt, som udvikles ved Ophedningen af Salpeteret, den samme Forbindelse 

 som Kul, nemlig Kulsyre. Hvis Metaller og Kul ikke havde et fælles Princip (Flo- 

 giston), maatte man enten antage, at Kulsyre ikke bestaaer af Kul og Ilt, eller at 

 Metallerne indeholde Kul"^). Lavoisier mener, at Syrerne som principe acidifiant 

 indeholde ,,la base de l'air (Ilt), séparée du principe du feu". Men naar dette er 

 Tilfældet ogsaa for Salpetersyre, kan, indvender Berthollet, den Flamme og 

 Varme, som udvikles ved Detonation af Salpeter og Svovl, ikke hidrøre fra Salpeter- 

 syren, og i Virkeligheden vise Forsøgene, at Detonationens Intensitet er proportional 

 med den anvendte Svovlmængde. Svovlet indeholder da meget af det Ildprincip, 

 som udvikles ved Detonationen. Svovlsyre er altsaa en Forbindelse af Svovl, som 

 ved Forbrændingen har afgivet sit Ildprincip, med den rene Del af Luften. Det 

 samme gjælder Fosfor og Fosforsyre. Berthollet skjelner dog bestemt mellem 

 Flogiston og Varme, skjøndt disse to Substanser synes ham at være Modificationer 

 af et og samme Princip og ofte at gaa over til hinanden. De ædle Metallers Kalke 

 reduceres saaledes ved Varme ganske som ved det Flogiston, der indeholdes i et 

 uædelt Metal, der fælder dem af deres Opløsninger. Farveløs Salpetersyre flogisticeres 

 ved Ophedning i et lukket Rør. At Flogiston omvendt kan omdannes til Varme, 

 synes ham at fremgaa af, at Zink, der er saa rigt paa Flogiston, ved sin Opløsning 

 i Salpetersyre, kun giver meget lidt Kvælstofoxyd og en forholdsvis ringe Mængde 

 flogisticeret Luft (Kvælstof), medens der udvikler sig en stor Mængde Varme. Ved 

 F"orbrændingen udskilles Flogiston i Forbindelser eller i fri Tilstand under for- 

 skjellige Former. Ved Forbrænding af Plante- eller Dyrestott'er forener det sig med 

 Ilt og danner Kulsyre; ved Forbrænding af Fosfor undviger det som saadant og 

 giver Lys og Varme, medens det Radikal, som i Fosforet er forbundet med Flogiston, 

 forener sig med Ilt. I andre Tilfælde synes det alene at give Varme [sigtes herved 

 til Brintens Forbrænding'?]. Endelig kan det danne endnu ubekjendte Forbindelser, 

 og Berthollet tænker sig, at den elektriske Materie mulig kan være en saadan. 



Endnu 1782 udvikler Berthollet sine Anskuelser om Svovlsyrlingens Mellem- 

 stilling mellem Svovl og Svovlsyre med Flogistontheorien som Grundlag'). Han 

 betragter Svovl som en Forbindelse af et ubekjendt Radikal med Flogiston. Ved 



^) Mém. de l'Acad. des Se. 1781, S. 264. 



-) Det sidste er jo netop Tilfældet med de fleste almindelige Metaller, men det vidste man ilike 

 dengang. 



=>) Mém. de l'Acad. des Se. 1782, S. 600. 



6» 



