403 149 



sig øjensynligt fra Sommer til langt hen paa Efteraaret. Efter Jørgensen (1912) 

 forekommer den helt ud i Skager Rak og ved den norske Vestkyst, derimod synes 

 den ikke at gaa ind i det indre af Østersøen. 



I Henseende til deres Eorhold overfor Vandets Saltholdighed repræsenterer de 

 tre Arter af Ventricosa-Gruppen saaledes tre Trin: T. ventricosa sens, str., T. nucula 

 og T. relicta; og i vore Farvande forekommer de alle. Men en nærmere Under- 

 søgelse af deres Udbredelse indenfor vore Farvandes Grænser vilde være særdeles 

 ønskelig, da jeg paa Grund af mine Bestemmelsers Ufuldkommenhed har maattct 

 holde mig til almindelige Angivelser. 



Tintinnopsis Hrandtii (Nordq.) Brandt. 

 Denne Art kendes meget let paa, at dens Bagende er stærkt udvidet og affla- 

 det. Den angives en enkelt Gang (Bull, planktonique 1908—11) fra Anholt Knob 

 (Maj 1911), men er ellers ikke fundet i vore Farvande, og Angivelsen hviler mulig- 

 vis paa en P'ejlbestemmelse, da Arten ikke er kendt fra vore Nabofarvande. Den 

 hører hjemme i den inderste Del af Østersøen, d. v. s. de lo store Bugter, og er 

 ellers kun fundet en Gang ved Norges Vestkyst (Brandt 1906—07, p. 166). 



Tintinnopsis karajacensis Brandt. 



Med denne Art kommer vi til de Tintinnopsis-Formev, hvis Hylster er strakt 

 eller forlænget, d. v. s. flere Gange længere end bredt. Artsforlioldene her er lige 

 saa usikre som hos de hidtil behandlede korte Former. Karajacensis-Gruppen 

 kendetegnes ved, at Hylsteret er rørformet og lukket i den aborale Ende, som ikke 

 er udvidet. 



T. karajacensis blev oprindelig beskrevet af Brandt (1896) fra Karajak-Fjor- 

 den paa Grønlands Vestkyst og blev derfor naturlig betragtet som en arktisk Art, 

 men senere er Tintinnopsis-Formev fra andre Kystfarvande blevne identificerede 

 med den, saaledes anfører Brandt (1906 — 07, p. 163) den fra Kieler Fjord, Kejser 

 Wilhelms Kanal, norske Fjorde og, paa van Breemen's og Cleve's Autoritet, fra 

 Nordsøen ved Helder; endvidere har han to Varieteter fra tropiske Kystfarvande. 

 Den har saaledes en vid Udbredelse. 



Meget nærstaaende er Arten T. Lobiancoi Daday, som egentlig kun afviger fra 

 den ved Hylsterets større Dimensioner; det er derfor ogsaa naturligt, at Brandt 

 (1. c, p. 162) stiller sig noget tvivlende til Spørgsmaalet, om de to Former virkelig 

 er adskilte Arter. 



Ved Undersøgelsen af Prøverne fra 1898 — 1901 bestemte jeg de cylindriske 

 Tintinnopsis-\nd\\idL'v til 7'. Lobiancoi, men disse Bestemmelser bør øjensynlig ændres 

 til T. karajacensis ; enkelte angaar dog Cytt. helix (se denne). Jeg har nemlig efter- 

 set et Par Prøver fra Limfjorden og deri fundet T. karajacensis og i del internatio- 

 nale Planktonkatalog (1909) angives ogsaa denne Art fra Kattegat; endvidere maa 

 nogle af mine Skitser tydes som denne Form. 



Om dens Hyppighed og Udbredelse i vore Farvande kan jeg foreløbig ikke 



20* 



