377 123 



og jeg har set den i Plankton fra Horns Rev. Den synes saaledes at være ind- 

 skrænket til et forholdsvis ringe Oniraade; men fremtidige Undersøgelser vil dog 

 sandsynligvis ndvide dette til at omfatte større Dele af Nordsøen, selvom den rime- 

 ligvis maa betragtes som en neritisk Form. 



Den optræder i Efteraarsplankton (monakmisk) og er blot fundet i Tiden mel- 

 lem September og November. 



Øjensynlig har den sit Hjem i det østlige Parti af Nordsøen og føres derfra 

 med den jydske Strøm ind i Skager Rak og Kattegat, hvor den imidlertid snart gaar 

 til Grunde, rimeligvis paa Grund af den ringere Saltholdighed. 



I storre Mængde optræder den ikke; den er i Almindelighed angivet som sjæl- 

 den (r og rr), blot en enkelt Gang som mere talrig (+)• 



Rhapliidiophrys marina Ostf. 



Hamburger (1913, p. 205) antager, at denne Art rimeligvis („wohl sicher") er 

 identisk med Ferskvands-Arten H. pallida Schnitze, med hvilken Art jeg ogsaa har 

 anført, at den er nærmest beslægtet. Imidlertid er det sikkert bedst at holde disse 

 lo Arter adskilt, indtil nyere Undersøgelser foreligger. R. pallida har sine Kisel- 

 naale ordnede i Bundter, medens de hos R. iiuuina er ja-vnt fordelte paa Organis- 

 mens Overflade, og at denne Forskel skulde skyldes den Omstændighed, at det af 

 mig undersøgte Materiale var konserveret, synes mig ikke umiddelbart indlysende. 



R. inaiinn har en lignende Forekomst som Acanthocystis. I Undersøgelsesaarene 

 (1898 — 1901) er den ikke iagttaget, sandsynligvis fordi den har været overset, dåden 

 ikke er saa iøjnefaldende (den bestaar af el kugleformet Legeme med en noget 

 ujævn, lidt frynset Overflade, til hvilken Fremmedlegemer, Sandkorn og lign., let 

 hæfter sig). Senere har jeg fundet den ved Horns Rev og ved Skagens Rev (Osten- 

 feld 1904). MiELCK (1913) angiver som dens Udbredelsesomraade hele den sydlige 

 og østhge Del af Nordsoen, samt, efter de engelske Planktonundersøgelser (Plank- 

 tonkataloger 1906, 1909; Gough 1905—07) den vestlige Del af Kanalen mellem 1° 

 og 5° V. L. ; og endelig har han en enkelt Angivelse af dens Forekomst vest for 

 Shetland og en anden ved den sydlige Indgang til den irske Sø; hvorvidt disse 

 sidste Angivelser er korrekte, maa staa hen. Foreløbig bør man vistnok indskrænke 

 sig til at sige, at dens Udbredelsesomraade hovedsagelig omfatter den engelske Ka- 

 nal og den sydostlige Side af Nordsøen. Sandsynligvis er den en Kystform, som 

 føres nordpaa langs Jyllands Vestkyst med den jydske Strøm og standses i det 

 nordlige Kattegat af det mindre salte baltiske Vand. 



Hvad dens sæsonale Optræden angaar, da er den en Senhøsts-Form, der har 

 sit Maximum i Oktober— November og ved den jydske Halvøs Vestkyst er fundet 

 i Tiden mellem September og Marts, samt af Mielck ogsaa i Juni— Juli ved Helgo- 

 land (mon Forløbere for Efteraarsblomstringen ?). Den kan til Tider optræde i ret 

 stor Mængde i Planktonet (Hyppighedsgrad c). 



Efter de hidtil forhaandenværende Data maa den betragtes som stenohalin, 

 men eurj'therm. 



I). K. 1). Viiiensk Selsli. Ski-.. n;itnrvKlensU. oj; mathem .\rcl , «, Række. II. 2. 17 



