124 378 



Rimeligvis har den, saavel soin Acctnthocfistis, en Hvileperiode, under hvilken 

 (le ikke forekommer i Planktonet, men snarere ligger paa Havbunden. Herom er 

 imidlertid intet kendt, og denne Formodning støtter sig hovedsagelig til disse Helio- 

 zoers sæsonale Optræden, samt til Analogier hentede l'ra andre Organismers Maade 

 at optræde paa. 



■i. Taxopoda. 



Denne afvigende Protozogruppes eneste Repræsentant er: 



Sticholonche zanclea Hertwig. 



Der er ganske vist beskrevet mere end een Art af Slægten Sticholonche, men 

 foreløbig foreligger der efter min Mening ikke lilstra'kkelige Data til at begrunde 

 en Adskillelse i flere Aiier, selvom det er muligt, at fremtidige Undersøgelser vil 

 kunne gennemføre en saadan Deling. 



Organismen, hvis systematiske Stilling er meget usikker, anbringes her efter 

 Heliozoa: den har ogsaa va-ret ført til Radiolaria og kan maaske passende have sin 

 Plads mellem disse to Grupper. Dyrels skævt-ovale Legeme er besat med Knipper 

 af lange, skulpterede Kiselnaale. Disse Kiselnaale, der har en vis Lighed i Form 

 med el Spermatozo og i Skulplering med en Diatomé, har va-ret helragtel som selv- 

 stændige Organismer og beskrevet som saadanne, nemlig som Diatoméer. Saaledes 

 har Leuduger-Fort.morel beskrevet dem under Navnet Spermatogonia antiqna, og 

 G. Karsten (1905 — 07) under Navnet Sceptroneïs Victoriae. Det er vist Cleve, som 

 førsl har gjort opmærksom paa det rette Forhold; senere har bl. a. ogsaa van 

 Heurck (Voyage du S.Y. Belgica, Botanique, Diatomées, 1909, p. ßl) paapeget, al en 

 Tegning paa en af hans egne Plancher ikke forestillede en Diatomé, men en Kisel- 

 naal af Sticholonche. 



Sticholonche har en meget vid L'dbredelse i Verdenshavene og vil sandsynlig- 

 vis efterhaanden blive fundet overalt i Havet, hvor Temperaturen ikke er altfor 

 lav, og hvor oceaniske Forhold hersker. Det synes nemlig at være en oceanisk 

 Form, der dog kan føres langt med Strømmene og komme ind i Kysthavenes Plank- 

 lon. Den er foreløbig kendt fra mange vidt adskilte Steder i del atlantiske Ocean 

 lige fra det sydlige antarktiske Omraade til det kariske Hav, endvidere fra Middel- 

 havet og det malayiske Arkipelag. 



I vore Farvande er den ikke iagttaget (overset ?) i Undersøgelsesaarene 1898 — 

 1901, men senere har jeg fundet den; saaledes er den ifølge de internationale Plank- 

 tonkalaloger (1906, 1909) opført fra Nordsøen, Skager Rak og del nordlige Kallegal 

 adskillige Gange, men altid kun i ringe Mængde. For Skager Raks og Kattegats 

 Vedkommende drejer det sig dog ikke om ret mange Angivelser, specielt for Katte- 

 gat kun om 3; af disse hidrører den sydligste fra Farvandel øst for Læsø paa 

 57° 15' N. Br. 



Angivelserne falder paa Vinterhalvaaret (November og Februar), til hvilken 

 Tid flest oceaniske, fremmede Former er iagttagne i Skager Rak. Uden Tvivl er 

 Sticholonche ført med Strømmen nord om de britiske Øer ind i Nordsøen og videre 



