37 



Uagtet Lavoisier allerede i 1776, som vi ovenfor have set, havde erklæret, at 

 Ilten i alle Syrer var det Stof, „qui constitue leur acidité", havde han dog kun 

 bevist det nærmere for Salpetersyren; hans Forsøg med Fosforsyre og Svovlsyre 

 vare kun rent foreløbige. Men allerede 1777 begyndte han at optage Spørgsmaalet 

 i dets Almindelighed i en hel Række Afhandlinger. I den første'), som allerede 

 er læst i Akademiet 16. April, giver han udførligere Oplysninger om Fosforets For- 

 brænding i Luft og i nt. Han finder, at 1 grain Fosfor derved giver paa det nær- 

 meste 2' 3 Fosforsyreanhydrid i hvide Fnug, og at der derved forbruges 3 Kubik- 

 tommer Ilt, hvis Vægt han finder lig l'i-- grains, altsaa lig Fosforets Tilvæxt i Vægt"). 

 Denne synthetiske Méthodes Anvendelse paa Svovl og Svovlsyre frembyder store 

 Vanskeligheder, og han gjenfremstiller derfor ad analytisk Vej den Ilt, som Svovlet 

 har optaget ved sin Forbrænding'). Han anvender hertil samme Fremgangsmaade, 

 som han havde brugt til at analysere Salpetersyre. Han opheder nemlig Kvægsølv 

 med Svovlsyre, hvorved han faaer Svovlsyrling, afdamper til Tørhed, hvorved 

 aabenbart dannes Turpethum minérale, og heraf faaer han ved stærkere Hede igjen 

 noget Svovlsyrling, men en stor Mængde Ilt (3 Hg O, SO3 = SHg + 40 -^ SO.,). Dette 

 Resultat havde iøvrig allerede Bayen faaet 1775^), men uden at erkjende Beskaffen- 

 heden af den udviklede Luftart ). Da der baade i Bayen's og i Lavoisier's Forsøg 

 gjendannedes en] ikke ringe Mængde Kvægsølvsulfat, der afsatte sig i Retorlhalsen, 

 dels som et hvidt Salt, dels blandet med Kvægsølv som et graat Pulver, er det 

 ikke muligt at gjøre en Beregning over de fundne Vægtmængder. Men den Slutning, 

 Lavoisiek drager af Forsøget, anfægtes ikke heraf. Det er klart, at da man i dette 

 Forsøg kun anvender Kvægsølv og Svovlsyre, og da Kvægsølvet gaaer ud af Pro- 

 cessen i metallisk Form, som det var fra Begyndelsen, saa kan den udviklede Ilt 

 kun hidrøre fra Svovlsyren ; man gjenfinder altsaa i den den Ilt, Svovlet har op- 

 taget ved sin Forbrænding. En anden uimodsigelig Konseqvens, som Lavoisier 

 ligeledes fremhæver, er at Svovlsyrling er Svovlsyre -4- en vis Mængde Ilt. 



Det lykkedes dog Lavoisier endnu samme Aar at bevise ved Synthese, at 

 Svovlsyren bestod af Svovl og Ilt''). Han anvendte hertil Hombergs Pyrofor, som 

 man allerede dengang vidste væsentlig bestod af en Blanding af Svovllever med 

 Overskud af Kul, og som L. fremstillede ved at ophede en Blanding af Alun og 

 Sukker, indtil den ikke mere gav Røg og Dampe, og derpaa ophede Massen stærkt 

 i en Retort. Der udvikledes herved Kulsyre og en brændbar Luft, som ikke absor- 

 beredes af Vand eller kaustisk Alkali og derfor let kunde skilles fra Kulsyren. 

 Denne brændbare Luft var aldeles forskjellig fra Brint, ved at den ved sin For- 



') Mém de l'Acad. des sciences 1777, S. 65 Itrykt 1780); Œuvres 2, 139. 



- Da en gammel fransk pouce cub. = 19,8:!ir) cm' og 1 grain = ü,053 Gram, ere de fundne Stør- 

 i'elser tilnærmelsesvis, men naturligvis ogsaa kun tilnærmelsesvis, rigtige. 

 ') Mém. de l'Acad. des Se. 1777 S. 324 (trykt 1780); Œuvres 3, 194. 

 ^) Journ. de phys. 6, 487 (Dec. 1775). 

 ^) SmI. „Ora Iltens Opdagelse" S 243. 

 ") Mém de l'Acad. des Se. 1777, S. 363 i^trykt 178U. Œuvres 2, 199. 



