34 



ansaa Kulsyren (air fixe), om hvis Sammensætning man dengang ikke havde nogen 

 Forestilling, for den Luftart, soni baade optoges ved de syredannende Stoffers For- 

 brænding og afgaves ved Metaikalkenes Reduktion med Kul. Man niaa erindre, at 

 L. dengang var Flogistiker, om han end vel nok havde sine Tvivl angaaende visse 

 Punkter af Theorien. Naar Metalkalkene ophededes med Kul, var han næppe i 

 Tvivl om, at dette gjengav Kalkene deres Flogiston, og naar der herved udvikledes 

 Kulsyre, kom han ganske naturlig til den Opfattelse, at det var den Luftart, Metal- 

 lerne havde optaget ved deres Forbrænding. Da nu Flogistontheorien antog, og 

 det var jo netop en af dens væsentligste Fortjenester, at alle Forbrændinger vare af 

 samme Art, maatte ogsaa de syredannende Stoffer ved deres Forbrænding, vel af- 

 give Flogiston, men tillige optage samme Luftart af Luften som Metallerne, altsaa 

 Kulsyre. 



At dette virkelig var Lavoisier's Opfattelse i 177:5 til 1775, fremgaaer især af 

 det sidste Forsøg, han anfører i Opusc. phys. et chim. Han ved, at fix Luft slukker 

 et brændende Lys. Han har fundet, at den Luft, hvori Fosfor er brændt, er uskikket 

 til at nære Forbrændingen. Ikke desto mindre blander han sidstnævnte med '/:; 

 Rumfang Kulsyre og prøver, om et Lys kan brænde i denne Blanding'). Og endnu 

 i Marts 1775, da han fremstiller Ilt af Mercurius præcipitatus per se, var han over- 

 bevist om, at den Luft, som udvikledes af denne Metalkalk, maatte være Kulsyre'-). 

 Dette stadfæstes ved følgende Steder af hans Laboralorieoptegnelser, hvoraf det 

 første dog viser, at han har bavl Betænkeligheder ved denne Opfattelse: „Je me 

 suis fait bien des fois une objection contre mon système de la réduction métallique 

 et voicy en quoi elle consiste: la chaux suivant moi est une terre calcaire privée 

 dair; les chaux métalliques au contraire sont des métaux saturés d'air. Cepen- 

 dant les uns et les autres produisent un effet semblable sur les [kulsure] alcalis, 

 ils les rendent caustiques" '), og specielt med Hensyn til Fosforsyren: „Persuadé 

 que la combustion du phosphore absorbe l'air fixe contenu dans l'air, ou plutôt le 

 soupçonnant, j'ai pensé qu'en rendant de l'air fixe à cet air [hvori Fosfor havde 

 brændt], on pourrait peut-être le rendre air commun"'). 



Men da Ilten blev opdaget, indsaa han sin Fejltagelse. Dog var han endnu i 

 det Foredrag, han holdt i Akademiet 25. April 1775, „Sur la nature du principe qui 

 se combine avec les métaux pendant leur calcination", og hvori han paaviste 

 Forskjellen mellem den Luft, man fik ved Ophedning af Mercurius præcipitatus 

 per se, og Kulsyre, ikke fuldt klar over Sagen. Han antager her, at det, der forener 

 sig med Metallerne ved deres Kalcination „n'est ni une des parties constituantes de 

 l'air, ni un acide particulier répandu dans l'atmosphère, c'est l'air lui-même, en 

 entier, sans altération, sans décomposition" ■'). Først efter at Priestley i Slutningen 



') Opusc. phys. chim. S. 351 (Œuvres 1, 655). 



^) Sé hans Laboralorieoptegnelser i Berthelot: Révohition chim., Paris 1890, S. 264. 



') 6. April 1773, Révol chim. S. 238. 



') 1. Juli 1733. Révol. chim. S. 246. 



•■') Se nærmere: „Om Iltens Opd.", Vid. SclsU. Skr. [7] 4, 232. 



