^ 



I 



UJ L I B 



Det kemiske Syrebegrebs Udviklingshistorie. 



De 



La définition de l'acide est. à vrai dire, la clef 

 de la chymie. 



Giiyfon de Morueau (Encyclop. method. ; 

 Chymie, I, 27. Paris 1786). 



'et er ikke sjeldenf, at man, navnlig i Naturvidenskaberne, træffer Begreber, 

 der, efterhaanden som Videnskaben udviklede sig, have skiflet Betydning, og det 

 i en saadan Grad, at alle de Karakterer, som oprindelig bestemte Begrebet og gav 

 det Navn, have inaattet give Plads for andre. Hvad der oprindelig var det væsent- 

 lige, er efterhaanden blevet det tilfældige, og Forhold, som vare aldeles ubekjendte 

 paa den Tid, da Begrebet opstilledes, ere blevne det afgjørende og bestemmende. 

 Saaledes er det gaaet med Fysiologiens Grundbegreb Cellen. De første Mikro- 

 skopikere fæstede især deres Opmærksomhed paa Cellehinden; den var for dem 

 det væsentlige, og den gav Cellen Navn. Først længe efter opdagedes Cellekjernen, 

 og i vore Dage er Cellehinden blevet noget tilfældigt, der ingenlunde hører med 

 til Cellens Begreb. Man har ikke blot Celler uden Cellehinde, men disse ere endog 

 det primære, Cellehinden det sekundære, der ingenlunde altid dannes om Celle- 

 kjernen. Saaledes er det ogsaa gaaet med Kemiens Syrebegreb. Et saadant Begreb 

 kunde naturligvis først opstilles, da man lærte flere Syrer at kjende, og dette synes 

 først at være sket temmelig sent. I den antike Tid kjendte man kun Eddikesyre 

 i fortyndet Tilstand, og man havde ingen Forestilling om, at de naturlige sure 

 Plantesafter, som man naturligvis godt kjendte, indeholdt forskjellige Syrer. Mineral- 

 syrerne vare ganske ubekjendte. 



Vistnok mener Berendes'), at de gamle Hindulærde have kjendt Fremstillingen 

 af Mineralsyrerne før Araberne. Efter ham fremstillede de Svovlsyre ved at for- 

 brænde Svovl med Salpeter i stærke Lerkar og kaldte den Svovlessents (Gundukka 

 attor"-). Salpetersyre fremstilledes paa følgende Maade : De blandede Salpeter og 

 Alun med en Vædske, som de fik ved at presse et Stykke Tøj, der var bredt over 

 tæt voxende Cicer arietinum : ved Duggen blev Tøjet fugtigt og opsugede den Syre 

 eller det sure Salt, som afsondres paa Plantens Blade og unge Skud og efter 

 Vauquelin indeholder Oxalsyre og Eddikesyre. Med samme Vædske og med 



') Die Pharmacie bei den alten Culturvölkern, Halle a. S. 1891, 1, S. 14—15. 

 -) efter Ray (se nedenfor) : Gundak ki àttar. 



1* 



