12 



Heller ikke Fr. Hoffmann nægter sig noget i den Slags Betragtninger. Ved 

 Syrer for.staaer han ikke blot StotTer, som have en sur Smag, og som bruse med 

 Alkalier, thi en saadan kogende Bevægelse fremkaldes ogsaa af Vitriololie med Vand 

 og af en hvilkensomhelst Vædske uden nogen Tilsætning i det lufttomme Rum: 

 „Sed acidum vocamus, quod figura & mole tale est, nimirum, quod ex punctis 

 oblongis, rigidis & acutis constat, et poros constantiores, materia aërea repletos habet. 

 Ex quo & acidum magis grave ae densum est, & pressuram suam in corpora obvia 

 magis exercet, illa dividendo, discontinuando ae resolvendo, adeo ut ex his facile 

 possit dari ratio, cur acida atténuant incidant viscidos humores; cur claustra 

 metallorum ae mineralium summa cum activitate reserent; cur facile cohaesionem 

 in fluidis v. gr. lacte, sanguine &c. efficiant, dum nimirum particulis suis oblongis, 

 figura ad motum minus apta gaudentibus, fluidorum particulas, figuræ sphæricæ 

 ad motum aptissimæ, in motu suo intestino sistunt, & motum conversionis circa 

 suum axem facile impediunt, sicque ad implicationem & cohæsionem ansam suppe- 

 ditant. . . . Cæterum prout figura acidorum variât, cuspidibus magis minusque 

 prominentibus, scindentibus, rigidis aut prouti magis minusque particulas sibi 

 admixtas habet terreas, variât quoque ipsum acidum ratione effectuum suorum ae 

 virium" '). 



Alkalierne derimod skildrer han som havende „particulas obtusas, quæ quasi 

 domicilium ae hospitium præbent moleculis, illis figura tali scindente præditis" -). 



Hvorledes Fr. Hoffmann søgte at kombinere disse Anskuelser med F"logistikernes 

 Acidum primigenium, skal nærmere blive omtalt nedenfor. 



De mekanistiske Fantasier fik ingen Indfiydelse paa Syrebegrebets Udvikling. 

 De vare jo af den Natur, at de aldeles ikke kunde støttes af Experimenter, og der 

 blev heller aldrig gjort noget Forsøg derpaa. Saa betydningsfuld Mayow's Spiritus 

 nitro-aëreus i anden Henseende var, var den Rolle, han tildelte den, at tilslibe og 

 skjærpe de syredannende Stoflers Smaadele, for saaledes at bringe sine Anskuelser 

 i Overensstemmelse med Boyles, et af de svageste Punkter i hans Theori. Allerede 

 Baron tog i sine Noter til Lemervs Cours de Chymie (Edit. 1766) stærkt Afstand 

 fra hans dristige Paastande •■). 



GuYTON DE MoRVEAU forkaster aldeles den mekanistiske Syretheori og erklærer 

 den for en fysisk Roman*). Denne Lære skylder os desuden Forklaring af den 

 mekaniske eller fysiske Aarsag til den Kraft, som bestemmer Partiklernes Virkning, 

 og da vi se, at Alkalierne angribe flere Metaller f. Eks. Zink paa selv samme Maade 

 som Syrerne, „il faudrait supposer encore que leurs élémens seroient tantôt pointes, 

 tantôt étuis, suivant les circonstances'')". Guyton de Morveau mener derimod, at 



') Fr. Hoffmann. Dissertationum physico-chymicorum Trias [qvarum prima: De generatione 

 Salium], Halæ. Magdeb. 1729, 4", S. 6. 



-) Ibid. S. 12. 



^) S. 233, Note e. 



*) Il faut rejeter absolument le système des anciens Cliymistes, qui nous représentaient les acides 

 comme des pointes, & les all<alis comme des étuis disposés à les recevoir: ce n'est là qu'un roman 

 physique. Guyton de Morveau, Maret et Durande: Klémens de Cliymie; Dijon, 1777, 8", 2, S. 4. 



^) Ibid. S. 5. 



