15 



komme i Berøring med det andet Stofs Dele, maa man sige, at begge ere lige 

 virksomme ved Opløsningsprocessen '). 



Saa aandrigt og glimrende Buffon's store Afhandling var skrevet, hvoraf jeg 

 her kun har kunnet fremdrage de vigtigste Træk i hans Syretheori, maa man dog 

 indrømme, at den blev ganske uden Betydning. De fire Elementers Tid var uigjen- 

 kuldelig forbi. Derimod fik Flogistontheoriens Acidum universale en indgribende 

 Indtlydelse i Syrebegrebets Udviklingshistorie. Vel vedblev dette Begreb i Flogi- 

 stikernes Hænder at være højst uklart, ligesom de Beviser, de søgte at føre for dets 

 Bealitet, vare ualmindelig luftige. Men at det havde Udviklingsmuligheder i sig, 

 viste sig, da det udmundede i Lavoisier's Principe acidifiant, som en Tidlang antoges 

 for at være et Stof, der ikke blot fandtes i alle Syrer, men som netop var det, der 

 gav dem Karakter af Syrer. Dog ogsaa Principe acidifiant viste sig, efter at den 

 store Strid om Saltsyrens Iltholdighed var endt med Opfattelsen af Chlor som et 

 Grundstof, ude af Stand til at forklare Syrernes Natur. Ikke desto mindre har 

 Begrebet Acidum universale bevaret sin Levedygtighed, og endda paa et over- 

 ordentlig omfattende Omraade, idet alle Carbonsyrer jo antages at indeholde Oxal- 

 syre (Carboxyl) som den Bestanddel, der karakteriserer dem som Syrer, saa at det 

 langt overvejende Antal Syrer i Virkeligheden kan siges at være mere eller mindre 

 modificerede Oxalsyrer. 



Flogistontheorien var i fuldstændig Konseqvens med sig selv, naar den, ligesom 

 den hidledte Legemers Brændbarhed fra et ejendommeligt Brændstof, Flogiston, 

 saaledes ogsaa antog, at Syrernes Egenskaber beroede paa, at de indeholdt et ejen- 

 dommeligt Surstof, Acidum universale. Begge Ideer tilskrives almindeligt 1. 1. Becher, 

 men ganske med Urette. Begge disse Tanker ere meget ældre end Becher. For 

 Fiogistons Vedkommende fremgaaer det allerede af, hvad der er anført ovenfor S. 9> 

 Anmærkning 5. For Acidum universales Vedkommende omtaler allerede Angelo 

 Sala som noget ganske sikkert og ingenlunde som nogen ny Tanke, at alle Mineral- 

 syrernes sure Egenskaber have en og samme Oprindelse, nemlig Svovlsyre, og at 

 deres Forskjellighed hidrører fra forskjellige Stoffer, hvormed denne Syre er blandet 

 eller forbunden-). Disse klare Udtalelser staa i en velgjørende Modsætning til 

 Becher's dunkle, forvirrede og selvmodsigende Yttringer i Physica subterranea^) 



') Ibid. s. 163. 



■-) Da dette ilike synes at være belijendt, skal jeg anføre Angelo Salas forskjellige Yttringer 

 derom: 1| Verum est ae certissimum, omnia corpora acida niineralia acrimoniam suam obtinere a 

 sulphure, quod est unica basis et orij^o absoluta omnium aciditatum mineralium. Ang. Sala: Opera 

 omnia. S. 386—387. 2) Si vapor prodiens à sulphure est causa omnium aquarum acidularum mine- 

 ralium, unde procedit, dictas aquas diiïerentes esse inter se qua gustu, qua odore? Ibid. S. 389. 3) lllud 

 ipsum non debemus attribuere diversitati sulphuris aut aquae: nam sulphur semper est & manet sulphur, 

 & aqua semper aqua, men det maa hidrøre fra diversitates quibus permixta sunt. Ibid. 390. 4) Spiritus 

 Vitrioli nihil aliud est nisi fuligo sulphurea cum quantitate aquæ — ac illud ipsum humidum in subli- 

 matione sulphuris productum. potius ab ambiente acre contractum esse, quam ab ipjus sulphuris 

 indissolubili quodammodo substantia promanare. Ibid. S. 405. 



") Bogen udkom først som: Actorum laboratorii chyni. Monacensis seu physicæ subterraneæ libri 

 duo, 120. Francofurti 1669, derpaa under Titlen: Physica subterranea (med tilføjet Specimen Becher- 



