1(5 



om Acidum universale, som han ogsaa kalder Acidum primigenium, spiritus esurinus, 

 acetum naturæ, solvens catholicum. Han betegner den som princip ium subter- 

 raneorum succorum remotissimum og quasi prima omnium mineralium suc- 

 corum materia'). Men naar han skal udtale sig nærmere om den, sker det paa en 

 Maade, der lader det ganske uvist, om han mener, at den nærmest er at søge i Salt- 

 syre eller Svovlsyre. Paa den ene Side hedder det: „Nemo miretur, nos statuere, 

 sal commune ex acido universali originem trahere, et quidem seposita aliqua 

 terra, unde prodicti acidi acidifas et basis sequitur" ■'), og i Overensstemmelse 

 hermed: „Acidum universale est spiritus salis caicis terra alteratus"'). Men i stik 

 Modsætning hertil siger han et andet Sted^): „cum nempe acidum universale 

 metalla solvit, hine vitriola: quorum tot species sunt quot metalla ... ex ipso 

 enim Mercurio Vitriolum composui, nihilo sine sulphurico acido addito", og 

 hermed stemme hans Definitioner ): „Sal vitrioli constat ex métallo & acido 

 universali" og: „Sulphur ex bilumine tcrræ & acido universali", ligesom hans Ud- 

 talelse"): „sulphur constans ex sali acido & nostra secunda terra" (o: terra pinguis 

 = Stahl's Flogiston = Jatrokemikernes oleum). Og mellem disse Modsigelser 

 kan der næppe lindes en Forsoning i Becher's dristige Oplysning'): „Ex sale 

 communi sulphur commune ardens præparari posse: experientia probat". 



Det gjør unægtelig herefter en oplivende Virkning, naar han slutter sin Phys. 

 subt. saaledes: „Bono ilaquc animo ad definitiones quasdam compositorum & 

 decompositorum'^) subterraneorum me accingam, glaciemque in hoc genere sat 

 obstinatam et solidam perfringam: cui haec non piacent, der mache es besser". 



Som det fremgaaer af mange Steder i Stahl's Skrifter, betragtede han afgjort 

 Svovlsyre som Universalsyre: „Salia (Syrer) et imprimis quidem universale illud 

 acidum" betragter han som Forbindelser af Vand med Bechf;r's terra prima"). Al 



i.anum', udgivet af Stahl, Lipsiæ 1703. 2 Voll. 8". Endelig i Editio novissima. Lipsiæ, 1738, 4". Denne 

 Udgave citerer jeg. 



'j Ibid. S. 43. 



"-) Ibid. 



=) Ibid. S. 272. 



*) Ibid. S. 2H9. 



°) Ibid. S. 272. 



") Ibid. S. 70-71. 



■) Ibid. S. 33. 



") Dette sigter til hans Inddeling af de blandede Stoffer: „Quæ in positivo mi.xta sunt, simplifia 

 vocantur, quæ in comparative, composita, quæ in superlativo, decomposita & superdecomposita". 



") Becher antager som Elementer i de mineralske Stoffer tre saakaldte Jordarter, terra prima 

 (vitrescibilis eller lapidea), terra secunda (pinguis) og terra tertia (mercurialis). Dette er dog aabenbart 

 kun nye Navne paa Paracelsus' Tria prima (Sal, .Sulphur, Mercurius). Om disses Sammenhæng med 

 de 3 almindelige Mineralsj'rcr udtaler han: „Prima terra rêvera in spiritu vitrioli sen sulphuris, 

 altera in spiritu nitri. tertia in spiritu salis latet" (Phys. subt S. 268). Herom mener dog Stahl, 

 at ligesaa indlysende og sikker Bechers Lære kan sj'nes med Hensyn til de to første, ligesaa dunkel 

 og usikker tilstaaer han, at den er for den tredie: „Quantumcunque vero hisce nostris du abus terris 

 subterraneorum primordialibus, evidentiæ, lucis & testimonii, conquisitum sperare ausim, tantum pro 

 terlia nostra Becheriana terra, quam mercurialis prosapiæ -KpoTMTopa déclarât, obsenritatis subesse 

 & confiteor et profiteor" (Spec. Bech. S. 78). 



