264 



36 



lille, den næste atter lidt større, saaledes som antj'det i Figuren. At Buespændingen 

 virkelig faar et saadant Forløb, fremgaar klart af Fig. 17 f; Buen har her skiftevis 



hver 2den eller 3die Gang tændt sig ved Randen. 



C 



Cu 



. ^ ^ 



z^^-^ 



Fig. 20. Skemati.sk Frem- 

 stilling af Virkningen af 

 et for svagt Magnetfelt. 



Profilbillederne viser et til „Skridtenes" Antal svarende 

 Antal stationære Buer udenom hverandre, altsaa desto flere 

 Buer, jo mere Feltet ligger under det normale; sammenlign 

 Tavle II, Fig. a, ft, m og n, Tavle III. Fig. 1 a og ft, samt 

 Tavle IV, Fig. fcj. Af disse Buer eksisterer der i hvert 

 enkelt Øjeblik kun 1. 



At Forløbet virkelig er det her beskrevne, fremgaar med 

 fuldstændig Sikkerhed af Tavle IV, Fig. b\ det er her ganske 

 tydeligt, at Buen hveranden Gang tændes ved Randen, hver- 

 anden Gang inde paa Elektroden. 



Det er indlysende, at disse Forhold, naar Føde- 

 st r ømme n holdes konstant, vil bevirke en Forøgelse 

 af Buens Fødespænding, daBrændespændingen stiger 

 med Buens Længde, et Forhold vi kommer ind paa senere. 

 Nyttegraden gaar følgelig ned, naar Feltet bliver for 

 svagt. Samtidig gaar det ogsaa ud over Regelmæssigheden. 

 Gør Buen f Eks. regelmæssig 2 „Skridt", faas to Perioder, der afviger lidt fra hin- 

 anden. Dette nedsætter Svingningernes Resonansevne og bevirker, at en optagen 

 Resonanskurve bliver skæv eller i hvert Fald faar et uregelmæssigt og samtidig 

 fladere Forløb. Endnu mere indviklet bliver Forholdene, hvis Antallet af „Skridt" 

 varierer; man faar i saa Fald Resonanskurver med „flad Top". 



I meget svage Felter optræder et nyt Fænomen, som vi har søgt at 

 anskueliggøre ved Fig. 21. Buen forskydes her kun et ganske lille Stykke udad for 

 hver Periode og bliver ved dermed, indtil Bue- 

 længden er bleven saa stor, og Buespændingen saa 

 høj, at en fornyet Tænding sker ved Elektrode- 

 randen. Men da Afioniseringen i den ydre Bue er _«^ ^* 



forholdsvis meget ringe, saa vedbliver denne at eksi- >. ^ 



stere efter Tændingen af den nye, indre Bue, og pig. 21. Skematisk Fremstilling af 

 begge fortsætter gennem en Række Perioder — den Forholdene ved meget svage Felter, 

 indre med voksende, den ydre med aftagende Styrke. 



Samtidig bevirker den elektrodynamiske Tiltrækning mellem de to samtidig eksi- 

 sterende Buer, at den inderste gaar hurtigere udad, end hvad der svarer til Magnet- 

 feltets Intensitet, den ydre langsommere. Eventuelt har, som antydet i Fig. 21, den 

 gensidige Tiltrækning Overhaand, saaledes at den ydre Bue vandrer indad. Et saa- 

 dant Tilfælde ses paa Tavle III, Fig. 2 a, der ganske svarer til Fig. 21. Forholdene 

 kan blive endnu mere indviklede, saaledes som del fremgaar af Fig. 2 b og 

 c, der viser, at der kan eksistere en hel Række Buer samtidig. Fænomenet 

 skvldes de foran fremhævede Forhold i P'orbindelse med, at Buespændingen i Virke- 



.*'' 



