318 



24 



kender jeg Jordudløbere, f. Eks. Trifolium medium. De findes ogsaa hos Astragalus 

 arenarius (Warming 1909: 289). (Jfr. senere: Klatrende Arter af Latliyrus og Vicia). 

 Fremdeles kan nævnes som sluttende sig til Langstauder med typiske Jord- 

 udløbere: 



Cornus suecica L. (Buchenau 1859; C. Olsen 1914 i Medd. om Grønland 

 Bd. 37, Fig. 1; Sylven: 135. 



Bubtis chaniæniorus L. Se Knud Jessen i Medd. om Grønland, 37 : 82, Fig. 32. 

 Mercurialis perentiis L. er ret godt undersøgt af Wydler o. a. Ved Vinter- 

 tid finder man i vore Skove de langleddede, trinde, undertiden haarede (Fig. 19 D) 



Udløbere under Løvet eller i Jorden i 

 faa Cemtimeters Dybde; undertiden 

 er de vordende Løvbladskud med 

 deres vidt udviklede Blomsterstande 

 (Fig. A, b) allerede da i Færd med at 

 træde op over Lovdækket uden dog 

 at være blevne grønne. Spidserne 

 af alle Skud er stærkt krogformet 

 ombøjede. Udløberne har mange 

 stærkt grenede Rødder ved Blad- 

 fødderne. Hvert af en Udløber dan- 

 net Sideskud, være sig at det bliver 

 til Lysskud eller ny Udløber, har 

 som Regel to Lavblade tæt ved sin 

 Grund, og idet nye Skud udvikles af 

 disse grundstillede Lavblades Aksler, 

 kan der dannes tætte Grenknipper, 

 hos de oprette Skud næsten tue- 

 formede. 



Spiringen omtales 1880 af Wink- 

 ler (noget mangelfuldt) og af Syl- 

 vÉN. Fra Akslerne af de hypogæiske 

 (sjælden epigæiske) Kimblade udgaar de første Udløbere (underjordiske) og dette mere 

 eller mindre vandret. I det hele er det ret paafaldende, hvor vandret Vækst Ud- 

 løberne har, indtil de bøjer opad og bliver Lysskud. Sylvén omtaler Forekomsten 

 af 3 „kollaterale" Knopper i Kimbladakslerne; jeg antager, at de i Virkeligheden 

 repræsenterer en Akselknop med to Sideknopper, formodentlig stillede i dens aller- 

 nederste Blades („Knopkimbladene's") Aksler. Jordstænglerne kan leve flere Aar, efter 

 Sylvén mindst 3 — 4. 



Litteratur; Brundin: 58; A. Winkler: Flora 1880 (Kimplnnten); Sylvén: 185. 

 Urtica dioeca L. er en anden tokimbladet Langstaude (hist og her 1,3— 1,5 m 

 høj) med Jordudløbere, der kan blive indtil 60 cm lange og forvedde (blive sejge og 

 fleraarige). De grener sig stærkt og uordentlig, er stærkt rodslaaende især ved Blad- 



Fig. 19. Mercurialis pereniiis. A, Del af en Plante d. 2.5. 

 .Januar. Fra Jordudloberen udgaar 4 Skud ; b har Blom- 

 steranlæg i sin nuterende Spids. B, Basis af en blom- 

 strende Stængel ; i Akslerne af dens to Lavblade ses smaa 

 Skud, hver med 2 Lavblade tæt ved deres Grund; 19. 

 August. C, Del af et Lysskud tæt ved dens Grund: op- 

 svulmet Nodus. D, en Jordudlaber (19. Sept.), der er tæt 

 finhaaret. (form.). 



