300 6 



oniti-ent alle underjordiske Stængler, baade om de lodrette og de vandrette Under- 

 jords-Stængler, baade om Jordudlobere og om saadanne Organer som de under- 

 jordiske Grundakser hos Polijgonaliim luultiflornin (der med Rette ofte bruges i 

 Lærebøger som Billede paa en „Rodstok", et „Rliizom'), hos Iris, Asparagus, Anemone 

 nemorosa, Acorus, Bntomus, Neottia, og mange andre. Det vil være nødvendigt at 

 komme bort fra det Virvar, der nu hersker, og at bestemme Begrebet skarpere, og 

 da bør der ved Rodstok, Rhizom, forstaas: Underjords-Stængler, der ligger vand- 

 ret (er plagiotropiske), er kortleddede, i Reglen tykke og næringsrige og ofte 

 kun har faa og svage Rødder. Lysskud udgaar fra dem undertiden som Sideskud 

 (Rhizomel er et Monopodium) eller oftest derved, at Endeknoppen bøjer lodret op, 

 træder op overjorden og udvikler Lovblade (Rhizomet bliver et Sympodium). Gren- 

 dannelsen er ofte ret sparsom og knyttet til bestemte Bladaksler ved en „Kraft- 

 knop" paa Ombojningsstedet. Dette er ofte ikke særlig tykkere end den øvrige Del. 

 Mange Rodstokke udvikles umiddelbart af Primaksen (f. Eks. hos Anemone nemorosa 

 (Fig. 13 hos Warming 1884: 67), Pohjgonatnm o. a.), og dette er vist det almindeligste, 

 men der gives ogsaa Rodstokke, som udvikles af Sideskud paa Kimplanlen (f. Eks. 

 hos Scrophnlaria nodosa; Fig. 12 hos Warminc; 1884: 65j. 



Rodstokkenes Liv varer i Modsætning til Udløbernes ofte mange Aar, og er 

 da at opfatte som Plantens vigtigste, i Jorden skjulte, næringsrige Centralorgan, hvis 

 Livsopgave det først og fremmest er at opsamle og gemme Næring for de kommende 

 Vækstperioder; i 2den Række kommer det at hjælpe Planten til al vandre, søge ny 

 Jordbund med mere Næring. Deres Udvikling er i det hele langsommere, de kom- 

 mer senere i Blomst end Jordudloberne. Men der gives ogsaa kortlevende Rhizomer, 

 hvis Næringsoplag hurtig udtømmes. Dette synes tildels at staa i Forbindelse med 

 Jordbundens Vandholdighed. 



Som en, forøvrigt noget usædvanlig, Form af Rodstok (Rhizom) vil jeg omtale 

 Dentaria bnlbifera's L. ; thi medens de fleste Rodstokkes Blade er tynde Lavblade, og 

 Oplagsnæringen er henlagt til Stængelen, er Dentarias Blade tykke, næringsrige 

 Skæl; desuden er ogsaa Stængelen ret næringsrig; den forener paa en Maade Log- 

 typen med Rodstoktypen. At den er næringsrig, fremgaar bl. a. deraf, at Raavildtet 

 graver den op for at æde den. 



I 1876 har jeg (S. 84) givet en Del biologiske og morfologiske Oplysninger om 

 Frøenes og Bulbillernes Spiring (se 1. c. Fig. 2 A, D) og om Grundlæggelsen af Rod- 

 stokken. Jeg vil af denne Afhandling her kun fremdrage, at de korte Rodstokke, 

 der først grundlægges ved Yngleknopperne, umiddelbart bærer Løvblade (1 — 3, sæd- 

 vanlig kun 1, .saalænge de er unge) paa hvert Aarsskud foruden Skælblade, og at 

 de vedbliver for hvert Aar at arbejde sig dybere ned i Jorden samtidig med, at de 

 bliver kraftigere og Lovbladene større. Dette vedvarer, indtil Planten har opnaaet Kraft 

 nok til at frembringe et blomstrende Lysskud; da bøjer Endeknoppen lodret opad 

 og danner et Lysskud-Afsnit, og Rodstokken, der hidtil var en monopodial Løvblad- 

 Rodstok, bliver nu sympodial; Hovedknoppen staar i Akslen af øverste Lavblad. 

 I hosstaaende Fig. 2 afbildes nogle Underjords-Stængler. At de bør kaldes Rod- 



