164 418 



Det var i Cluetoceras boréale i Planklon fra Grönlands Nordostkyst, at Paulsen 

 fandt denne Parasit ; jeg har senere set den i en Prøve her fra vore Farvande 

 (Anholt Knob, 1. Febr. 1911) og ogsaa i Plankton fra det subtropiske Atlanterhav 

 (37° 23' Lat. N., 36° 43' Long. W., Marts 1914), paa hvilket sidste Sted jeg havde 

 Lejlighed til at se den levende. Den fandtes ogsaa dér udelukkende paa Hornene 

 (Børsterne) af en Chcetoceras-Art af Boreale-Gruppen. Snylteren bestaar af el rund- 

 agtigt (rundt til ellipsoidisk) Legeme, som er befæstet udenpaa et Chætoceras-Horn, 

 og paa Befæstelsesstedet ser man undertiden en lille Tap. Legemets Indhold er 

 en grynet, blaalig-lysbrydende Masse, i hvilken der ligger en central Klump af gul- 

 brun Farve; dette er sandsynligvis Resterne af Chætoceras'en Kromatoforer. Chæ- 

 toceras Cellen, paa hvis Horn Parasiten sidder, er nemlig tømt (udsuget). En enkelt 

 Gang har jeg iagttaget en Plasmamasse af aflang Form inde i Hornet udfor en Pa- 

 rasit; rimeligvis var dette en sidste Rest, som endnu ikke var naaet ud i „Sporan- 

 giet", thi saaledes kalder jeg det rundagtige Legeme. Sporangiel kan forekomme 

 delt i 2 (eller 4) Dele, og ejendommeligt er det da, al KromatoforkIum|ien (Eks- 

 kretionsmassen) lindes kun i den ene af disse; undertiden mangler den dog helt i 

 de 2- eller 4-delte Stadier. Den videre Udvikling kendes desværre ikke. 



Disse Fragmenter af dens Udvikling frembyder imidlertid en ikke ringe Lig- 

 hed med Slægten Vampyrella, saaledes som vi kender den fra Zopf's Arbejde (Zur 

 Morphologie u. Biologie der niederen Pilztliiere, Leipzig, 1885); særlig ligner den 

 hans Billeder af V. variabilis Klein, som snylter paa Traadene af Ferskvandsalgen 

 Oedogoniiim, og jeg skulde tro, at vor Organisme maa regnes for en Art af Vampi]- 

 rella; den har næppe noget at gøre med Peridineer, selvom denne Gruppe tages i 

 særdeles udvidet Betydning. 



Hidtil er denne Parasit kun kendt fra de tre ovenfor omtalte Fund; men den 

 vil utvivlsomt vise sig mere udbredt, hvad Fundenes lange indbyrdes Afstande og 

 de deraf følgende vidt forskellige Kaar tyder paa. — 



I Tilslutning til denne Form vil jeg pege paa, at der i den senere Tid er be- 

 skrevet en hel Række ejendommelige Parasiter, som utvivlsomt er Peridineer. De 

 snylter i forskellige Dyr, særlig i Krustacé-Æg, og deres ejendommelige og kompli- 

 cerede Udvikligshistorie er klargjort for os af Dogiel, Chatton og flere. Hidtil 

 er de ikke blevet iagttagne i vort Plankton, hvor de dog utvivlsomt ogsaa maa 

 være til Stede. Her kan ogsaa erindres om de parasitiske Gymnodinier i Tiniin- 

 nopsis campanula (se S. 399). 



Derimod har vi hyppig i vort Plankton en anden ejendommelig Parasit, som 

 henføres til Cocciderne, nemlig: 



Hyalosaccus Ceratii Keppen. 



Denne Parasit snylter i 6'era/iu/n-Arterne og angriber deres Kærne, som den 

 absorberer helt, idet den bliver større og større. Tilsidst fylder den omtrent hele 

 Ceratiens Krop og ser da ud som en mægtig hyperlrofieret Kærne. 



Dens Udviklingshistorie er beskrevet af N. Keppen i en russisk Aihandling 



