354 



fin 



B, men mærkeligt nok gaar to andre vandret ind i Skrænten, maaske under Paa- 

 virkning af Tyngden, der virker lodret ind paa dem. Umiddelbart vil Lyset ikke 

 kunne naa de først nævnte, dertil ligger de for dybt i Jorden, og hvis de reage- 

 rede overfor Tyngden, vilde de ikke som nu gaa parallelt med Skræntens Overflade. 

 Her synes Fugtigheds- eller Lysforhold i Jorden at være retningsgivende. 



Ombojningsstedet. For eller senere bliver de allerfleste Jordudlobere 



imidlertid anderle- 

 des stemte overfor 

 Tyngden og bøjer op- 

 ad, stiller sig tilsidst 

 i selve Tyngderet- 

 ningen, idet de bry- 

 der , gennem Jorden 

 og træder frem for 

 Lyset, antagende Lysr 

 skuds Karakter. Det- 

 te Ombojningsled er 

 hos mange et kritisk 

 Punkt paa Aksen ; 

 det udmærker sig for 

 det^første næsten al- 

 tid ved at blive mere 

 kortleddet end Udlø- 

 berens øvrige Del, 

 selv hos typiske Lang- 

 skudsplanter.maaske 

 fordi Lyset hæmmer 

 Væksten noget. Hos 

 Rosetplanterne bliver Løvbladene derved rosetstillede. Med de korte Led følger, at 

 Tallet af Rødder bliver større paa en kort Strækning, og det synes, at Roddan- 

 nelsen i det hele, i alt Fald i mange Tilfadde, er livligere her end paa den strakt- 

 leddede Del — et nyttigt Forhold, som tjener til at fæste Lysskuddelen i Jorden og 

 skaffe den større Tilgang af Vand og Næring. Den fysiologiske Grund til Vækst- 

 ændringen er ukendt. 



Dernæst bliver den Mellemstok, som her opstaar, ofte tykkere, undertiden 

 endog knoldformet opsvulmet paa Ombojningsstedet, f. Eks. hos Sparganiiim og 

 Typha (Figurer hos Warming 1877), Scirpiis maritimiis (Warming 1884: Fig. 17), 

 Tussilago farfariis (Fig. 43), Convallaria o. a. 



Sluttelig maa fremhæves, at i de fleste Tilfælde er Ombojningsstedet netop i 

 særlig Grad Udgangspunkt for nye Skud, baade oprette (Lysskud) og udløbende. I 

 nogle Tilfælde kan der opstaa en mangegrenet Grundakse, den som kendes under 



Fig. 43. To Skud af Tussilago farfariis voksende paa Strandklinten ved 



Lønstrup. (26. Aug ) Efter Skizze tagen paa Stedet af EuG. W. I Fig. A 



gik alle Udløbere parallelt med Overfladen, i Fig. B gik to lige ind i 



Jorden (til højre); Rødderne gaar derimod lodret ned. 



