63 357 



Lijsimachia (Fig. 4), Saponaria og andre Carj'ophyllaceer (Fig. 10), navnlig Honclcenya 

 (Fig. 12), Solanum tuberosum (Fig. 37), Triglochin palustris (Fig. 41), ^]entha aquatica, 

 Scutellaria o. fl., Coiwolvulus sepium (Fig. 22), Epilobium hirsutum (Fig. 8), E. palustre, 

 (Fig. 42), Hypericum (Fig. 16). 



Disse grundslillede Skuds Natur er forskellig; i mange Tilfælde er kun en 

 Del af dem Løvskud, og de andre bliver for eller senere Jordudløbere; i færre Til- 

 fælde er de alle orthotrope og bliver Løvskud, og Udloberdannelsen indtræder først 

 senere, f. Eks. hos Saponaria (Fig. 10). Ogsaa forekommer det, at alle Kimbladenes 

 Akselprodukter bliver Jordudløbere. Denne Forskel staar i nogen Forbindelse med 

 en Forskel i Primrodens Styrke ; hvor denne er kraftig, hurtig bliver tyk og gaar 

 dybt samt varer længe, er LMløberdannelsen trængt tilbage (f. Eks. Saponaria). Er 

 Primroden svag og hurtig bortdøende, er Udløberdannelsen saa meget rigeligere og 

 begynder hurtig. 



De senere Lysskud ligner ofte ikke lidt Kimplanterne i H. t. Greningens Art 

 ved Skuddenes Grund, som i det hele en Kimplante oftest er et svagt Afbillede af 

 den udvoksne Plante, hvad jeg udtalte 1884: 103. 



GoEBKL antager, at den basale Skuddannelse skyldes den Omstændighed, at 

 Bygningsstofferne for Udløberne vandrer i nedadgaaende Retning til Skuddets Grund. 

 I det hele spiller Bygningsstofïernes Kvalitet og Kvantitet en stor Rolle for ham med 

 Hensyn til Vækstbevægelsen, Skudonidannelser m. m. Et Skuds ..Stemning" beror 

 paa Stofdannelsens Art. 



Hvorledes Udløberne kommer ned i Jorden. Dette er en meget inter- 

 essant, men, hvad det fysiologiske angaar, endnu næppe fuldt oplyst Sag. Hvad det 

 rent ydre angaar, kan følgende fremhæves. 



a. Kimbladene er hypogæiske, idet de forbliver indesluttede i Frøskallen. 

 Dette er kun Tilfældet for en ringere Del Arter. Fig. 21 {Lathyrus paluster) viser, 

 at de i Kimbladakslerne opstaaede Skud er Jordudløbere, der straks Ijøjer stærkt 

 nedad og søger dybere ned i Jorden indtil en vis Grænse. Den Kraft, som her er 

 virksom, kan da næppe være Lyset, thi dette maa være udelukket eller dog meget 

 svagt. Det er da sandsynligvis Tyngden eller Jordens Luftholdighed. Udløberne er 

 her altsaa fra forste Færd nede i Jorden, — i alt Fald i alle de Tilfælde, hvor Frøet 

 er dækket af Jord. 



Andre Arter med hypogæiske Kimblade er Lotus o. a. Papilionaceer, Majanthe- 

 muin (Fig. 20j, Trientalis (Wahming 1877), Typha (W.a.rming 1897, Fig. 5). Maranla 

 (Fig. 38), Mercurialis (efter Wvdler), og vel alle Gramineer og Cyperaceer. 



Hos nogle af disse tager Udløberne fra Kimbladakslerne et temmelig vandret 

 Løb (Mercurialis. Trientalis), men hos de fleste sænker de sig jordsogende '). 

 Særhg interessant er Phragmites, som jeg har afbildet 1884: Fig. 10. Se ogsaa 

 sammesteds Fig. 17 af Scirpus maritimus, samt i „Strandvegetation" F^ig. 117 (og 118) 

 af Scirpus Tabernæmontani og i ..Klitterne" Fig. 32 af Elymus. 



') I Ordet .jordsøgende' lægger jeg den Betydning: geotropisk, d. e, at Tyngden er den 

 drivende Kraft. 



