358 64 



Naar Udloberne har indtaget et vandret Leje i Jorden, maa de antages at be- 

 finde sig i en dem tiltalende Dybde, i andet Fald findes denne dybere nede, og de 

 vil da arbejde sig dybere ned. 



b. Epigæiske Kimblade. Selv om Frøene ligger under Jordoverfladen, 

 hæves Kimbladene op over denne og grønnes i Lyset. Følgelig maa Jordudloberne 

 paa en eller anden Maade føres fra Lyset ned i Jorden. Mange af foranstaaende 

 Figurer viser, at Jordudloberne oftest søger mere eller mindre skraat, under Vinkler j)aa 

 30—45—60°, undertiden næsten lodret ned i Jorden. Undertiden er det Tillægs- 

 skuddet, der bliver Udløber, medens det over dette staaende Skud bliver opret Lys- 

 skud. (Se f Eks. Fig. 1, 3, 4, 6, 8, 9, 14, 16, 20, 21, 22, 27, 37, 38, 41, 42). Til 

 andre Billeder findes Henvisninger i Teksten. 



Ogsaa fra Akslerne af de nedre Løvblade eller fra Aksler af Skud af 2. Orden 

 samt fra udløbende Lysskud (Lysudløbere) udgaar der undertiden jordsøgende 

 Udløbere. 



De Kræfter, der nærmest kan antages at fremkalde disse jordsøgende Bevægel- 

 ser, er Tyngdekraften (positiv Géotropisme) og Lyset (negativ Heliotropisme), maaske 

 en Samvirken af dem begge. Hos Circæa hildiana tvinger det umiddelbare Lys 

 Jordudløberne til at søge ned i Jorden, efter Stahls og Goebels Forsøg. 



De samme Spørgsmaal kommer igen ved Anlæggelsen af Rhizoder og Rhizo- 

 mer (se f. Eks. Hippuris, Wahming 1884: Fig. 15). 



Naar ydre Kaar saaledes viser sig virksomme til at fremkalde Retningsbevægel- 

 ser. Dannelse af nye Skud, Rødder og andre Organer, maa man formentlig med 

 GoEBEL antage, at de fremkalder indre Stofskifteforandringer — hvilke disse er, maa 

 omfattende fysiologiske Forsøg vise. Jeg maa nøjes med at paapege de ydre 

 Fænomener, som forekommer ude i Naturen og under de sædvanlige Kaar, og hen- 

 vise til de mange Forsøg, der er gjorte af Stahl, Goebel, Massart o. a. 



At de først dannede Lysskud straks begynder at sørge for Ernæringen af Ud- 

 løberne, idet disse efterhaanden vokser i Tykkelse, fremgaar af min Figur 10 af 

 Kimplanterne hos Tagrøret (1884: 62). Her kan ogsaa henvises til Asperula, hvis 

 Bladantal i Kransene vokser med Skuddenes Styrke (Fig. 1). 



Andre Eksempler paa, at overjordiske Skud søger ned i Jorden, har man i de 

 Øs ken dannelser, som kendes hos mange Planter (se f. Eks. Raunkleu DBN: 

 Fig. 202 = 1907, Fig. 44; 1909: 26). Ogsaa hos Tussilmjo har jeg set en saadan, og hos Con- 

 uolvulus Soldanella (Wahmlnc; 1897). Fremdeles i de Eksempler, der kendes paa, 

 at Jordstængler, som fra Bredden af Vandbassiner er komne ud i Vandet og derved 

 ud i Lyset, søger brat nedad, f Eks. Cladium (Warmlnc; 1897: Fig. 12) og Scirpus 

 lacustris (1899: Fig 6); Raunkler 1907: Fig. 71 — 73. Eller paa andre Planters 

 plagiotrope Stængler, der bliver positiv geotropisk stemte, naar Lyset trætYer deres 

 Spids, f. Eks. Adoxu (Stahl). 



9. Dybdelejet for Udløbere og andre Jordstængler. Rovers „loi de 

 niveau". — Naar Udløberne er komne ned i Jorden, bøjer de sig før eller senere til 

 Siden og løber tilsidst vandret. For mange Aar sitlen har man haft sin Opmærk- 



