67 361 



Alder heller ikke angives. Den eneste sikre Fremgangsmaade vil være at gaa For- 

 søgets Vej, folge en Jordstængels Forandring fra Aar til Aar, saaledes som Rimbach 

 har gjort. 



Det følger af sig selv, at der kan være Forskel paa, hvor dybt Vinterknoppen 

 ug hvor dybt de ældre Dele af .lordstængelen ligger (se f. Eks. Müllers Fig 14). 

 Det er naturligvis Vinterknoppens Vækst og Udvikling, paa hvilken det især kom- 

 mer an. 



Et meget vanskeligt Sporgsmaal erdet dernæst: Hvorledes føler Planten, 

 om den er i en passende Dybde, og hvorledes formaar den at forandre sit Dybdeleje. 



10. P'orandringer af Dybdelejet. Royer var klar over, at Planterne kan 

 forandre deres Dylideleje, naar Forholdene kræver det; han siger f. Eks. : „Quand 

 les conditions l'exigent, les plantes savent aussi bien descendre que monter". 

 ..Plantés à fleur de terre, les rhizomes de Polygonaliim vulgare, Anemone nenwrosa 

 etc. deviennent descendantes''. Senere har andre ligeledes ved Forsøg vist det 

 samme (Rimbach, Rai;nkler). 



Der er forskellige Maader, [)aa hvilke .Jordstænglernes Plads i .Jorden for- 

 andres. 



1. Naar en orthotrop Stængel er kommen for dybt, vil den simpelthen ved 

 Etiole ment kunne arbejde sig højere op. Raunkiær har flere Billeder, der viser 

 dette, f. Eks. i 1905, Fig. 13, 14, 15; 1909, Fig. 51, 66, 136, 137, 138, 146. Ligeledes 

 Warming 1891: Fig. 26, 30; Dansk Plantevækst, Jvlitterne" Fig. 138, 139; 1897, 

 Fig. 6 og 7, og P. E. Müller 1893, Fig. 12. 



I andre Tilfælde, nemlig hos plagiotrope, er der ikke Tale herom, f. Eks. 

 ved de Rodstokke, der krummer sig opad, naar de er komne for dybt. Polygonatum 

 multiflorum er en af de Arter, der mest har været brugt til Forsøg. I 1898 med- 

 delte Rimbach et fortræffeligt Billede af dennes Rodstokke (Fig. 1), der viser, hvor- 

 ledes de krummer sig opad, naar de er komne for dybt, — nedad, naar de er for 

 hojt. P. E. Müller har 1894 og Raunkiær 1907 (Fig. 46, 47, 48) lignende Billeder 

 af den samme Art. Hvorledes denne og lignende Retningsændringer hos denne og 

 andre Arter foregaar, ved vi ikke sikkert. 



2. Et større Dyb deleje opnaas paa tre forskellige Maader ved dels passive 

 dels aktive Bevægelser. 



a. Passiv Sænkning fremkommer derved, at det faldne Løv, till)læst eller 

 tilskyllet eller f. Eks. ved Regnormenes Ekskrementer aflejret .Jord gor det 

 Dække tykkere, som ligger ovenover Stænglerne. Særlig maa her henvises til den 

 Rolle, som utvivlsomt Regnormene i mange Tilfælde spiller; det er P. E. Müller, 

 som gennem mangeaarige, meget omhyggelige Undersøgelser i vore Skove paaviste 

 dette (1894). Dog gik han sikkert for vidt i sin Bestræbelse for at forklare alle de 

 iagttagne Tilfælde paa faa Undtagelser nær paa denne Maade. Sikre Resultater oj)- 

 naas vistnok kun ved Kulturforsøg. En Ivnold som den af Conjdallis cava kommer 

 vist kun passivt og da vel især ved I^egnormenes Hjælp saa dybt ned i Jorden, 

 som man kan linde den. 



4S* 



