29 



323 



Spidsen, rige paa Oplagsnæring. Ved Vintertid har jeg fundet dem liggende uden 

 Rødder, fuldt]iroppede af Stivelse, som en Slags meget lange Kartofler. 



Efter Irmisch (hos hvem der 1857 findes en udmærket Fremstilling af de to 

 Arters Bygning og Biologi) dør Primaksen og Primroden i 1ste Efteraar. Arten er vist 

 altid (?) pseudoannuel. Hos mine Kimplanter var Primaksen og Grenene fra den 

 samt Primroden døde i Begyndelsen af November; tilbage var kun de to hvide, 

 tykke (4 — 5 mm), faste, sparsomt rodslaaende Udløbere, af hvilke nogle havde naaet 

 en Længde af 65 — 75 cm. De var allernederst ogsaa selv døde. De havde korte 

 Sideskud. Irmisch fandt ingen Blomstring i Spiringsaaret, men dette afhænger vist 

 af Forholdene; Hildebrand fandt, at Kimplanter kan blomstre i 1. Aar. 



Denne Art er ogsaa Eks- 

 empel paa, at Løvskud kan 

 lægge sig ned paa Jorden, blive 

 Lysudløbere og derefter vokse 



^vfcD 



Fig. 23. Conuolvulus soldanella. 8. Juni. Fra en Jord-Ud- 

 løber 1 1), hvis ifjor udviklede Lysskud-Del er død. udgaar der 

 et Sideskud. 11, som naaer op over Jorden og har udfoldet 5 

 Løvblade; fra dens allernederste Lavblad-Aksel udgaar en noget 

 nedadsøgende ny Jordudløber 10. (Lidt form.). 



ned i Jorden og blive Jordud- 

 løbere. Dette skal især ske hen 

 paa Efteraaret, formodentlig for- 

 medelst den da herskende større 

 Fugtighed i Luft og Jord. 



Convolvulus silvesiris stem- 

 mer efter Eksemplarer i Univers. 

 Bot. Have ganske med C. se- 

 pium. I Slutningen af Marts 



har jeg fundet alle overjordiske Skuddele visnede, men i Jorden laa hvide Lavblàd- 

 skud, tildels meget tykkere og med kun lidet ombøjet Ende. 



Convolvulus soldanella L. klatrer sjælden; mest ses dens Skud ligge udstrakte 

 paa Sandet. J3ens meterlange Jordudløbere er noget kødfulde og har krogbojet 

 Ende. Lavbladene er tykke, trekantede Skæl. Rødder findes kun ved Bladfæsterne, 

 sædvanligvis een ved hver Side som hos C. sepium. Undertiden kan de blive ret 

 tykke. De grener sig stærkt; ofte bærer hver Gren straks ovenfor sin Grund to 

 Sidegrene, som udspringer fra to tæt ved Grunden slaaende Lavblade. Grenender 

 naaer i Foraarstiden op over Jorden og bliver grønne eller lidt rødlige Løvskud, der 

 lægger sig ned paa Sandet eller kan blive slyngende. Om Efteraaret dør de over- 

 jordiske Skud bort ned til større eller mindre Dybde (Fig. 23 I). Se yderligere 

 Warming 1897 (Halofytstudier): 179, Fig. 4; 1909: 289. 



Huniulus lupulus L. er en anden Slyngplante, som ifølge Jons. Schmidt 

 kan have Jord- og Lys-Udløbere, om end sjælden. Den har iøvrigt et kraftigt mange- 

 aarigt Rodsystem og en kraftig Stængelgrund med Masser af Skud (en Mellemstok), 

 der hører til flere Generationer. Kimplanter kan blomstre i Spiringsaaret. 



