304 . 10 



Til yderligere Karakteristik af „de ægte Rosetplanter" (Raun«iær 1907: 54) eller 

 ..Hel roset plant erne" bør føjes, at Stængelen over den grundstillede Roset for- 

 længes i en straktleddet, blomsterbærende Del, der enten er een-leddet (et „Skaft"). 

 eller „skælklædt", d. e. flerleddet, men med Højblade eller faa og mindre fuldkomne 

 Løvblade. Naar Raunkiær (1907: 66) til Hel-Rosetplanter henregner ogsaa Arter, 

 hvis Hovedakser er Monopodier, selv om Sideakserne er straktleddede, oftest blom- 

 strende Lysskud, synes det mig, at han for stærkt lægger Vægt paa Morfologien. 



løvrigt er Rosetten fysiognomisk meget forskellig; hos de mesofyte, især diko- 

 tyle, Arter er Bladene mere eller mindre fladt, vandret udbredte, men hos mange 

 monokotyle Planter undertiden stærkt oprette og omskedende (f. Eks. mange Bro- 

 meliaceer); hos Blad-Sukulenterne er de stillede som hos de mesofyte. I nogle Tilfælde 

 er det vel Lyset, som er den vigtigste Faktor ved Rosettens Tilblivelse, men i andre 

 kan Kulden sikkert ogsaa spille en Rolle. 



Af Rosetplanter gives der baade vinter-enaarige, toaarige og fleraarige Hapax- 

 anlher, samt urteagtige og forveddede PoUakanther. Skuddenes Udvikling er ofte 

 2-fleraarig (di-pleiocyklisk ). 



3. Hal vrosetplanter har Raunkiær (1905: 390; 1907: 52,58) kaldt de Arter, 

 hvis Lysskud har en grundstillet Roset af større Løvblade, medens det efterfølgende 

 Afsnit af Lysskuddet er straktleddet med opefter i Størrelse og Udstyrelse aftagende 

 Løvblade. I 1901 gav jeg (S. 35) en Karakteristik af denne meget almindelige Skud- 

 form uden dog at danne noget særegent Navn. To- og fleraarige Hapaxanther og 

 mange urteagtige PoUakanther regner Raunkiær med Rette herhen. Det er, som han 

 ogsaa bemærker, utvivlsomt den mest udbredte Form af Lysskud i Jordstrøg med 

 middelvarmt og middelfugtigt Klima. Jeg opfatter Rosetdannelsen i saadanne Klimater 

 som en Tilpasning til en kølig Væksttid med ringe Vandtilførsel. At baade Rosetskud 

 og Langskud efter Kaarene kan udvikles hos den samme Art, fremgaar f. Eks. af 

 GoEBELS F'orsøg. Ogsaa hos Halvrosetplanferne er Skududviklingen i Almindelighed 

 di-pleiocyklisk. 



4. Som en egen Skudtype vil jeg fra forrige udskille Græstypen, dels paa Grund 

 af Bladenes bekendte Ejendommeligheder, dels paa Grund af, at Greningen er meget 

 rigelig fra de grundstillede Blades Aksler; mange af disse Skud forbliver golde, men 

 bidrager til at gøre Rosetterne fyldige; det langleddede Skudafsnit har derimod hos 

 vore Arter som Regel ingen Sideskud. Skudformen er altsaa nærmest Halvrosetten, 

 men med de nævnte og flere andre Ejendommeligheder. Herhen hører Arter af 

 Gramineæ, Cijperaceæ og Jiincaceæ. Denne Skudform omfatter baade hapaxanthe og 

 pollakanthe Arter. En afvigende Skudform omtales senere. 



Lysskuddene kan hos de nævnte Typer iøvrigt være meget forskellig tilpassede 

 til de forskellige klimatiske Kaar eller Milieuer (Xerofyter, Mesofyter og Hydro- 

 ly ter), være løvfældende eller stedsegrønne og af meget forskellig Varighed — For- 

 hold, som ikke nærmere skal omtales her. 



