11 305 



I. 



A. Langstauder') med Jordudløbere, 



der er ens tykke og ikke forbundne med særlige Næringsbeholdere, er den enkleste 

 Form. Lys-Skuddene er oprette uilen fremmed Hjælp. 



Til denne Type henhører i vor Flora bl. a. følgende Arter: 



Asperula-Tjpeii. Foran anførtes (S. 298) Asperula odorata som Eksempel. Syl- 

 vÉN (1906: 70) angiver, at de overjordiske Dele dør om Vinteren; dette kan ogsaa 

 ske i Danmark, men almindeligst er det dog, at de overvintrer frisk grønne i de 

 tættere Skove og først dør, naar Vaaren kommer. Udviklingen synes at være meget 

 fyldigere og hurtigere hos os end efter hans Undersøgelse i Sverige. 



Brundi.n (S. 49) og Sylvén (S. 71) omtaler Aspenila tincloria. Den slutter sig 

 utvivlsomt nær til A. odorata. 



Af Slægten Galium har jeg undersøgt, tildels fra Spiringen af: G. boréale L., G. 

 harcyniciim Weig., G. palustre L., G. pumihim Murr, (siluestre Poll.), G. uligiuosum L. 

 og G. verum L. I de store Træk stemmer de med Asperula odorata: det er polla- 

 kanthe, straktleddede Langstauder med tynde, rodslaaende Jordudløbere, der har ret 

 Spids; de kan danne fodlange Grensystemer. Hos G. verum har jeg maalt over 70 cm 

 Længde. Mest afvigende er den rigere Grening fra Grunden af Lysskuddene, saa at 

 en grenet Mellemstok opstaar der. Lysskuddene lægger sig lige fra Primskuddet af 

 mere eller mindre ned ved Grunden og bliver her roddannende. Ogsaa Overjords- 

 Udløbere kan findes. Sideskud dannes, som hos Asperula, først og fremmest fra 

 Kimbladakslerne, og ligeledes udvikles under dem Tillægs -Skud, der gaar ned i 

 Jorden; undertiden, f. Eks. hos G. palustre, kan der være mere end 1 Tillægsskud. 

 Bema^rkes kan, at hos G. verum og efter Sylvén hos G. boréale er Kimbladene 

 og de nederste Løvblade paa Primskuddet bredere end de senere Løvblade — Eks- 

 empler paa, at Ungdomsstadierne har en anden Tilpasningsmaade end de ældre, 

 løvrigt bliver Kimbladene ogsaa hos den enaarige G. aparine en Del større end de 

 efterfølgende Løvblade. 



Mere eller mindre vintergrønne er de fleste, mest vel G. liarciiuicum, mindst G. 

 verum. Foryngelse finder Sted fra Knopper paa Skudgrundene, der kan være 

 ovenfor Jorden (Mellemstokken). Udløberne stemmer med Asperulas; de anlægges 

 vist lios alle allerede i Spiringsaaret. De kan blive noget forveddede. Primroden 

 kan leve ret længe, f. Eks. hos G. verum, der jo ogsaa vokser ret tørt. — Yderligere 

 hos Sylvén: 66—70. 



Ruina tincloria og peregrina maa efter Eksemplarer i H. B. H. •■■) hore til samme 

 Type. De er iicke vintergrønne. Som hos Asperula og Galium er Udløberne mere 

 eller mindre gullige. Deres Spidser er rette. De forvedder mere eller mindre. 



') Det her bemærkes, at jeg ved „Staude" forstaar, vistnok i Overensstemmelse med almindelig 

 Sprogbrug hos Praktikerne, en poUakantli Urt, hvis overjordiske Dele dor bort ved Vinterens Komme. 

 -') Kort Betegnelse for Hortus Botanicus Havnieusis 



41' 



