346 52 



som dog ikke staar i umiddelbar Forbindelse med Knopper og derfor heller ikke 

 kan isoleres som Formeringsorganer. Primroden og den hypokotyle Akse dør i 2det 

 Aar; efter Sommersøvnen saa Irmisch nye Løvblade fremtræde allerede om Efter- 

 aaret, men Erikson betvivler, at dette vil findes ogsaa i nordlige Klimater. Løv- 

 skuddets Stængel forholder sig biologisk som hos Ranunculus bulbosus, den bliver 

 kun 1 Aar gammel, men en ny Akse dannes oven paa den. Fra Akslerne af Løv- 

 og Lavblade paa Lysskuddets Grund udvikles ogsaa tynde, langleddede Jordudløbere, 

 der i Spidsen danner nye Rosetter med Akselknolde (Fig. 40 A, B), og som snart 

 dør, saa at det nye Skud isoleres. Ogsaa Knoldrødderne er som Stængeldelene 

 enaarige; allerede i Marts har jeg fundet mange indskrumpede og tømte for Næring. 

 De kan udgaa i stor Mængde (en Snes Stykker) fra Grunden af samme Lysskud. 



Med Hensyn til Knolddannelse er Oenanthe fistulosa L. ret lig de nævnte 

 Ranunkler, kun at der ikke er mere end een til nogle faa Knolde ved hver Roset, 

 men de langleddede, ved Bladfæsterne rodslaaende Udløbere afviger deri, at de kan 

 findes oven paa Dyndbunden, hvori Planten vokser, og Leddene kan i saa Fald 

 være opad buekrummede som hos Ranunculus replans, eller endog flydende i Vandet, 

 og naar de i disse Tilfælde er udsatte for Lyset, bliver de grønlige. De kan blive 0,5 m 

 lange og dør hurtig (Arten er dog næppe pseudoannuel). Deres Endeknop og lige- 

 ledes Sideknopper udvikler tilsidst en Løvblad-Roset. I mange Tilfælde udvikles der 

 Udløbere fra Aksler af de straktleddede Lysskud ; disse kan være krummede nedad 

 i Bue. (Figurer se Warming 1897: 185, Fig. 10). 



Yderligere Brundin: 103. 



Criai/a;- Typen. De morfologiske og biologiske Ejendommeligheder hos Glaux 

 maritima er forlængst studerede og afbildede af Bichenau, senere af forskellige 

 andre. Den kan paa vore Sandstrande og Strandenge brede sig over store Flader; 

 dette skyldes væsentlig dens Udløbere, men ogsaa dens af Vandet transporterede 

 Frø. I Blomstringstiden (Juni, Juli) findes endnu rodløse, lange og tynde Jord- 

 udløbere udgaaende fra Grunden af Langskuddene. Ved Bladfæsterne findes senere 

 nogle lidet grenede Rødder. Spidserne vokser op over Jorden og danner Lys- 

 skud. Frugtbærende Eksemplarer (Aug. Sept.) har meget længere og grenede, rod- 

 bærende Udløbere (1 — 5 Rødder ved hvert Fæste). Omtrent til samme Tid ses hist 

 og her i deres Lavbladaksler Knopper, som udvikler sig og bliver til ret tykke 

 og korte Skud med tykkere, taglagte Lavblade, og fra deres Grund udgaar 1 — 4 

 Rødder, som bliver meget tykkere end de andre, — er der kun een, synes den 

 at blive meget tykkere, end naar der er to eller flere; ved Udløbernes Død bliver 

 disse Knopper frigjorte med samt deres Ammerødder, der kan præsentere sig næsten 

 som 3-Tommers Søm, der er rammet ned i Jorden — altid staar det hele Hiberna- 

 culum lodret, bemærker Buchenau. (Fig. 36 hos Warming 1906). Paa en Kimplante 

 fra 1906 fandt jeg i April 1907, at Endeknoppen var vokset op over Jorden, og at 

 Udløberdannelsen var i fuld Gang fra Skuddets allernederste Lavbladaksler. For- 

 yngelsesskuddene er altsaa Skud af 3. Orden og udgaar fra Udløbere, som er Skud 

 af 2. Orden. Sjælden er Foryngelsesknoppen af 2. Orden; dette er dog Tilfældet, 



