388 



26 



smager stærkt sødt, er „venstredrejende" og giver ved Hydrolj'se med Saltsj're 

 «-Fruktose. Men andre Sukkerarter forekommer i større Mængder i Rajgræs 

 Extrakten. De foreliggende Bestemmelser, der er anført i Tab. 23, viser, at de di- 

 rekte reducerende Sukkerarter i Høet baade af Høst 1911 og 1912 var tilstede i en 

 Mængde svarende til 9,r,3— 9,30 "o Invertsukker af Tørstoffet, medens de Sukkerarter, 

 der først efter Inversion med Saltsyre reagerer med Fehling's Væske, kun svarede 

 til henholdsvis 1,81 "lo og 3,12 ''/o Invertsukker. 



Anm. Kl lille Gæringsforsøg blev udført med Italiensk Rajgræs Hø, 20 grm linmalct 

 lufltorl Ho blev udrorl med c. 300 grm kog'ende (lestilleret Vand, omrystet og afsvalet til :i7°. 

 Ved Tilsætning af lidt ren Pressegær og Henstand i 3 Dogn ved almindelig Stuelempci-alur 

 paa en med (lærspunds lukket Kolbe var Væsken i Kolben kommet i ret krallig (læring. 

 Efter Frallltrering af det uopløste dannede I-'iltralet en klar gullig Væske med karakteristisk 

 Lu^ og Smag som tyndt hjemmebrygget 01. 



Fra Extrakterne af andre Græsarter saasom Phlenm pratense (Rottehale), Triti- 

 cum repens (Kvikrod) og Arter af Triseliim (Guldhavre) har man isoleret hinanden 

 nærstaaende Kulhydrater (nCgHjoOa med mer eller mindre Vand), som har faaet 

 Navnene Phlein, Triticin, Graminin, der alle ved Hydrolyse ligesom Secalose 

 kun giver Fruktose'). Det er sandsynlig at disse Kulhydrater ogsaa er tilstede i de 

 her behandlede Extrakter, men Reaktionerne for dem er ikke synderlig karakteristiske. 



For Kløverarternes Vedkommende blev der udført Sukkerbestemmelser paa 

 samme Maade som for Græsarterne. Resultaterne var følgende: 



Tabel 24. 



Sukkerbestemniel.se i Klovera rterne. 



Rødkløver Hø er allsaa det sukkerrigeste med 2,84 "/o Sukker i Tørstof, men naar 

 dog ikke nær op paa Højde med de forholdsvis sukkerrige Græsarter, som Italiensk 

 Rajgræs, Draphavre og Agerhejre. Halmen af Kløverarterne er meget fattig paa 

 Sukker 0,r)8 "'(]— 0,28 "/o, hvis da overhovedet den fundne Kobbermængde skyldes 

 Sukkerreduktion og ikke andre forekommende maaske reducerende Stoffer. 



Smig. E. V. LiPPMANN 1. c. s. 804 o. flg. 



