111 



Rokker; den vrager dog ikke laverestaaende Dyr som Blæk- 

 sprutter og Krebsdyr, Søpølser, Koraller og Søanemoner. 

 Den snapper jævnlig dykkende Fugle, og ikke saa sjælden 

 har man i dens Mave fundet Sæler, som den synes at 

 have taget levende; men den er i øvrigt meget graadig efter 

 Aadsler, og man har i forskellige Havkale fundet Dele af 

 Lig, et fra Land udkastet Vædderhoved og et helt Rens- 

 dyr (uden Takker), der vel maa være styrtet ud med et 

 Sneskred. Dens Graadighed er forbløffende; en Havkai 

 fra Islands Nordkyst havde saaledes ædt en Sæl af Stør- 

 relse som en Okse samt fjorten Torsk. Dog er den ikke 

 farlig for Mennesker, og det er fejlagtigt, at den skulde 

 efterstræbe Grønlænderne i deres Kajak; kun store Hav- 

 kale kan gøre Fortræd, naar de trækkes op med Snøre, 

 ved at skrabe Kajakken med deres ru Skind; Spækflæn- 

 serne, som ofte falder i Vandet fra Hvalkroppene lige for 

 Næsen af de sammenstimlede Havkale, bliver aldrig an- 

 grebne, end ikke ænsede. 



Havkalen er ualmindelig dvask og døsig og rører sig 

 knap, naar den bliver fanget (Slægtsnavnet somniosus be- 

 tyder den søvnige). Den er sejglivet og lader sig næppe 

 skræmme væk fra Hvalkroppene ved Lansestik. Fangede 

 Havkale, der er skaaret op og berøvet deres Lever, bider 

 undertiden atter paa Krogen, naar de vaagner af Bedøvel- 

 sen efter Slaget paa Snuden. 



Der har været drevet et betydeligt Fiskeri efter Hav- 

 kai ved Norge, Spitsbergen, Bjørneøen og Island, men 

 det er taget meget af. Derimod er det grønlandske Hav- 

 kalefiskeri stigende. Medens man nemlig de andre Steder 

 maa drive Fiskeriet fra søgaaende Skibe langt fra Land, 

 kan man i Nordgrønland fiske „Hajen" (som den her kort 

 kaldes) fra Vinterisen gennem huggede Huller. Til disse 

 lokkes Havkalene ved Sælindvolde, men er Fiskeriet først 

 begyndt, strømmer de vedblivende til og fanges da mest 

 paa store Jernkroge agnede med Spæk eller lignende. 

 Der fiskes dog ogsaa meget Havkai fra Kajak og Baad. 

 Først i 1805 begyndte man at udvinde Tran af Leveren af 

 den grønlandske Havkai, og medens den tidligere kun 

 blev fanget lejlighedsvis, opstod der nu et Fiskeri efter 

 den, som endnu i Midten af forrige Aarhundrede kun gav 

 2—3.000 Stkr., medens det nu giver c. 32.000 Stkr. aarlig 

 (c. 7.400 hl Lever). For Grønlænderne er Havkalen blevet et 

 meget nyttigt Dyr; Leveren sælger de til den grønlandske 

 Handel for seks Øre pr. Kilogram, og Kødet bruges til 

 Hundefoder. Kødet indeholder et Giftstof, saa at hverken 

 Mennesker eller Hunde kan taale større Mængder deraf, 

 uden at det er tørret eller kogt i flere Hold Vand. Gen- 

 nemsnitlig yder Havkalene vel knap 0,3, men en stor 



