107 



og Øjnenes Senehinde stikker af ved deres hvide Farve. 

 Hannen synes at holde sig mindre end Hunnen og ad- 

 skiller sig fra denne ved en forholdsvis længere Hale 

 samt ved de temmelig korte Parringsredskaber. 



Sorthajen er Europas mindste Hajart; Hannen kan 

 være forplantningsdygtig Ved en Længde af omtrent tre 

 Decimeter, Hunnen ved en Længde af halvfjerde, og den 

 bliver sjælden over 45—47 cm lang; dog har det vist sig, 

 at den ved Island bliver meget større (57—89 cm). Sort- 

 hajen er en Dybhavsfisk, og dens Udbredelsesomraade 

 vil rimeligvis vise sig at være meget stort. Den kendes 

 fra Middelhavet, hvor den vistnok er almindelig paa dybt 

 Vand, da man paa een Gang har faaet 40 Stkr. op fra en 

 Dybde af 800 — 1000 Meter; den lever paa Atlanterhavets 

 Banker, hvor den er taget i den biscayiske Bugt, Vest for 

 Irland (c. 190—375 m) og Syd for Island (375-920 m); 

 og den lever paa Nordhavets Kystbanker, hvor den er 

 taget Syd og Øst for Færøerne samt Nord for Shetlands- 

 øerne (c. 430 m), og hvor den er almindelig langs hele 

 Norges Kyst (150- 600 m) helt op til 70^ n. Br. (Vestfin- 

 marken). Mulig er det den samme Art, der kendes fra 

 Madeira, Cuba og Chile; derimod afløses Sorthajen af en 

 nærbeslægtet Art (Etmopterus princeps) paa de større 

 Dybder (større end c. 700 m) i Atlanterhavet. I vore Far- 

 vande trænger den ind i Skagerak, hvor den er almindelig 

 under Norges Sydkyst; i Christiania Fjord er den til Tider 

 almindelig, og i de dybe bohuslanske Fjorde (Koster- og 

 Gullmarfjord) tages den af og til. Selv om det sker, at 

 Sorthajen træffes inde paa 75 — 100 Meters Dybde, bliver 

 den dog først hyppig paa Dybder større end c. 125 Meter, 

 og det er derfor naturligt, at kun faa Eksemplarer er fan- 

 get fra dansk Side; den er taget i Farvandene om Skagen 

 i August 1860 og i Skagerak paa 200 Meters Dybde i 1904 

 („Thor", 2 Stkr.). 



Sorthajen lever af Smaafisk, Blæksprutter, blødskal- 

 lede Krebsdyr (Dybhavsreje, Glasreje, Lyskrebs) og Orme. 

 Som saa mange andre Dybhavsfisk er den i Stand til at 

 lyse; man har i Akvarie set hele dens Bugside fra Mund 

 til Halefinne ulme med et grønligt Skær, der kunde ses 

 paa omtrent tre Meters Afstand; Lyset forsvandt med 

 smaa Mellemrum og viste sig igen, men tiltog altid i 

 Styrke, før det svandt bort. Rimeligvis dannes Lyset i 

 nogle smaa Organer, der findes i stort Antal i Huden, 

 særlig paa de sortfarvede Dele. Yngletiden synes at 

 strække sig Aaret rundt. Sorthajen føder sædvanlig om- 

 trent ti, undertiden indtil fjorten Unger, som ved Fødslen 

 er elleve— fjorten Centimeter lange. Sorthajens Kød er 



