105 



er 22-26 cm lange og ligner i Hovedsagen de voksne; 

 men fangede drægtige Pighajhunner føder ofte i Utide 

 Unger, som endnu har en stor Blommesæk. Aabner man 

 den drægtige Hun, finder man i hver Æggeleder en Kap- 

 sel, i hvilken der er indesluttet to— seks Æg, eller senere 

 (efter at Kapslen er opløst) de fritliggende Fostre med 

 mægtig Blommesæk og med lange Gælletraade ud af 

 Gællespalter og Sprøjtehul. 



Pighajen gør megen Fortræd, dels middelbart ved at 

 æde (og bortskræmme) værdifuld Fisk, dels umiddelbart 

 ved at tage Fisk af Krogene eller ved selv at gaa paa 

 Krogene, som denne lidet værdifulde Fisk da optager til 

 Skade for anden Fangst samtidig med, at den let ødelægger 

 Redskabet; med sine skarpe Tænder kan den undertiden 

 overbide Krogtavsen. Pighajen er derfor ildeset. Skønt 

 Kødet er hvidt og ikke har den ubehagelig Hajlugt, er det 

 hos os lidet anset; ved Gammel Strand i København 

 sælger Fiskerkonerne den i de senere Aar, flaaet og uden 

 Hoved og Hale og saaledes gjort ukendelig, under Navn af 

 „Kongeaal". Den kan bruges røget, saltet, stegt eller kogt, 

 og er maaske bedst i Gelé. Tidligere (og delvis endnu) 

 blev den mest tørret og brugt af Fiskerne og af Fattig- 

 folk i Nord- og Vestjylland, og den anvendes ligeledes i 

 Bohusian, Norge, Skotland, paa Island og i Sydeuropa. 

 Men medens der tidligere kun fandt nogen Handel Sted 

 med den tørrede Pighaj, som stod i ringe Pris, er der i 

 de senere Aar blevet nogen Udførsel til Tyskland af 

 den friske Haj, som der vistnok hovedsagelig ryges. Vær- 

 dien af Hajfiskeriet er dog endnu ikke saa stor, at det er 

 optaget i Fiskeriberetningen. Men i ældre Tid har det 

 haft en Del Betydning, thi Peder Claussøn nævner 1632, 

 at der i Slutningen af det femtende Aarhundrede dreves 

 et indbringende Hajfiskeri ved Bohusian. Leveren kan 

 yde forholdsvis rigelig og god Tran. Finnerne, især Hale- 

 finnen, bruges til Polering af Træ- og Metalarbejde. 



Pighajens egentlige danske Navn er Pighaa, Spirhaa, 

 Haafisk eller simpelthen Haa (jvf. Side 76, Anm.). 



2. Sorthaj slægten (Etmopterus Rafinesque). 



Næsehulerne ligger nær Snudespidsen; de er 

 store, og deres Bredde er større end Afstanden 

 fra Snudespidsen til Midten af en Tværlinie gen- 

 nem deres Forkant. Over og bag Mundvigen er 

 der ^n bagtil afsmalnende og tilspidset Grube, 



