93 



Bugt (før 1882). Sildehajen lever fortrinsvis af Fisk, særlig 

 Sild, men ogsaa delvis af hvirvelløse Dyr som Blæksprutter. 

 Den er graadig og ses ofte følge Sildestimerne i Flokke 

 paa tyve -tredive Stykker. Som Halens Bygning antyder, 

 er den en god Svømmer; passer det, hvad islandske Fi- 

 skere mener, at den har varmt Blod, stemmer den heri 

 overens med de udholdende Makrelfisk (se Del I, Side 87). 

 Det er særlig om Efteraaret, at den ses i vore Farvande, 

 men heller ikke andet Steds synes den at lade sig se 

 Aaret igennem; mulig opholder den sig som Regel kun 

 om Efteraaret i vore grunde Vande, for den øvrige Tid 

 at søge Dybet eller fjernere Have. Georg Winthers Beretning 

 om dens Optræden i Øresund stemmer dog ikke helt her- 

 med; han siger, at Sildehajen her langtfra er sjælden, men 

 kommer om Sommeren, sidst i April eller Maj ; i Slutningen 

 af Juli eller Begyndelsen af August ser man den forfølge 

 Sildestimerne; den er aldeles ikke menneskesky; man kan 

 om Dagen se den i Smaaflokke paa seks — syv Stykker; 

 den følger efter Solnedgang ofte efter Baadene og snapper 

 Sild, der tabes af Garnene under Røgtningen. Ungerne, 

 af hvilke der oftest er fire, fødes vistnok som Regel om 

 Foraaret. Yderst mærkværdig er det, at man sammen med 

 de smaa Fostre træffer c. 40 bløde Kapsler, hver indehol- 

 dende en et Par Centimeter lang Klump bestaaende af 

 c. 25 Æg med et Tværmaal af 5—6 mm; hos ældre Fostre 

 har der dannet sig en blommesæklignende Udvækst, som 

 de smaa Fostre mangler; denne indeholder imidlertid de 

 nævnte Æggeklumper, som Fostret har slugt, og hvoraf 

 det nu ernærer sig. Ved Fødslen er Ungerne mindst fire 

 Decimeter lange. Sildehajen fanges lejlighedsvis i mange 

 Slags Redskaber, i Sættegarn, Drivgarn, paa Bundkroge 

 og Makreldørg, og den kan gøre en Del Fortræd paa dem; 

 værst er det, naar den kommer ind i et Sildestæng (II, 

 Side 204) og bryder Hul i dette for Silden. Selv har den 

 kun ringe Værdi; Kødet bruges ikke hos os, men brugtes 

 tidligere paa Island, og i Frankrig og Italien synes det 

 godt anskrevet; Leveren er som anden Hajlever god til 

 Trankogning; Skindet har paa Island været brugt til Sko, 

 og det er godt til Slibemiddel; Rygraden bruges noget til 

 Spadserestokke. Trods sin Størrelse er Sildehajen helt 

 ufarlig; trækkes den op med Line, er den gerne døsig og 

 hænger som død, selv efter at den er kommet op af Van- 

 det. Dens Hoved har et glubsk og dumt Udseende, og 

 den sejge Slim, som giver Fisken et urenligt Ydre, i For- 

 bindelse med dens væmmelige Lugt gør nok Sildehajen 

 til den styggeste af vore Hajer. 



