54 



noget Gællelaag (Fig. 24). Gællebladene naar ikke ud 

 til Kulissernes Rand. Er der Rygfinner til Stede, sid- 

 der de paa Halen. Gatfinne mangler. Huden er 

 mer eller mindre dækket af Hudtænder. Ryg- 

 strængen er perlesnorformet. Hvirvellegemernes 

 Kalklag ligger ringformet om Dobbeltkeglen. Gane- 

 brusken er ikke sammenvokset med Hovedskallen. 

 Rokkerne forekommer i alle Have, hvor de hoved- 

 sagelig holder sig paa Bunden. Enkelte Ferskvandsrokker 

 kendes fra tropiske Floder. Rokkerne er nær beslægtede 

 med de tectospondyle Hajer. Af de seks Familier er de 

 to repræsenterede hos os*). 



Oversigt over Familierne. 



1. Brystfinnerne er afbrudt paa Siderne af Hovedet, 



men fortsættes paa Siderne af Snuden 



Ørnerokke familien (Myliobatidæ). 

 Brystfinnerne strækker sig frem langs Siderne 

 af Hovedet 2. 



2. Den lange, tynde Hale har ingen Hudfolder paa 



Siderne, men bærer ofte en lang, savtandet Pig 



1. Pilrokke familien (Trygonidæ). 

 Den middellange, tynde Hale har en langsløbende 

 Hudfold paa hver Side og har ingen savtandet 

 Pig 2. De ægte Rokker (Rajidæ). 



1. Pilrokkefamilien (Trygonidæ). 



Kropskiven er mer eller mindre stærkt ud- 

 bredt. Halen er oftest næsten piskelignende; den 



*) I Christiania Fjord blev Ørnerokken (Myliobåtis åquila 

 Linné) taget d. 16. November 1882 (Han, 85 cm), og mulig er den 

 fanget flere Gange ved Norge. Det formodes, at den findes til 

 Stadighed om end sparsomt i Fjorden. Et Æg opgives at være fun- 

 det ved Føør i 1823. Hos os er den ikke kendt. Den er taget 

 nogle Gange ved England og har i øvrigt en vidtstrakt sydlig Ud- 

 bredelse i Atlanterhavet, Middelhavet og i australske Have. Lige- 

 som Pilrokken har den sædvanlig eet eller to Halespyd, men kendes 

 i øvrigt let paa, at Hovedets Sider er finnefri. 



