52 



brunlig Marmorering eller brunlige Længdebaand; Bugen 

 er hvid; anden Rygfinne, Gat- og Halefinne har en sort 

 Bræmme. Hannen kendes let paa Pandevedhænget og 

 paa de mærkelige Parringsredskaber (se Fig. 26), der be- 

 staar af tre lange Grene (a) ved Bagenden af hver Bug- 

 finnes Rod; tillige har den foran hver Bugfinne en Sæk 

 med et fremskydeligt, skiveformet, i Randen tornet Red- 

 skab (b). 



Havmusen bliver henimod en Meter lang (almindelig- 

 vis 70—95 cm), og er Halen ubeskadiget, hvilket sjælden 

 er Tilfældet, kan Fisken naa en Længde af 120 cm; den 

 naar en Vægt af omtrent halvtredje Kilogram. Hunnerne 

 bliver større end Hannerne og fanges meget hyppigere. 



Fig. 30.^[ Havmus, en voksen Hun, c. 9 dm lang. 

 (Efter Zoologia danica). 



Havmusen hører hjemme paa dybt Vand (ned til flere 

 Hundrede Meters Dybde) og kommer kun sjældnere 

 (under den kolde Aarstid) ind paa 30—40 Meters Dybde. 

 Som det herefter er at vente, har den en meget vid Ud- 

 bredelse; ved Sydvest-Island er den almindelig, og den 

 træffes fra Østfinmarken ned til det gode Haabs Forbjærg, 

 i det vestlige Middelhav samt ved Cuba; fra Grønland ken- 

 des den ikke, derimod fra det nordlige Stillehav, hvor den 

 lever ved Japan. I vore Farvande lever Havmusen i det 

 nordligste af Vesterhavet og i Skagerak, hvor den synes 

 almindelig paa Dybder mellem 200 og 500 Meter; den er 

 næppe heller sjælden i det dybe østlige Kattegat; i det syd- 

 lige Kattegat er den taget i Garn af Gillelejefiskere (d. 24. 

 Januar 1904), og nær Kullen skal den efter ældre Meddelelser 

 flere Gange være taget ligesom ogsaa nogle Gange i det 

 nordlige Øresund mellem Landskrona og Hveen. Fra vore 

 øvrige Farvande kendes den ikke. Havmusens Føde be- 

 staar særlig af Krebsdyr og Pighude, men ogsaa af Mus- 



