48 



karakterer" er ikke indskrænket til ydre Forhold, som 

 Rokkehannernes Karter (Fig. 36), men kan ogsaa vise sig 

 i forskelligartet Tandbevæbning (Fig. 33 og 34). 



En Parring finder altid Sted, hvad enten Æggene af- 

 lægges eller kommer til Udvikling i Moders Liv. Man 

 har iagttaget den storplettede Rødhajs Parring i Akvarie; 

 Hannen slyngede sin smidige Krop omkring Hunnen og 

 indførte kun eet Parringsredskab ad Gangen i Hunnens 

 Kloak. Æggelederne udskiller ofte (f. Eks. hos Sorthaj og 

 Pighaj) gennem traadede Vedhæng en Næringsvædske for 

 Fostrene; hos en indisk Rokke hænger Bundter af disse 



Fig. 27. Ægkapsel af en grønlandsk Rokkeart 

 (Raja hyperborea). (Efter Ad. S. Jensen). 



Traade ind i Fostrenes Sprøjtehuller. Undertiden (Mustélus 

 lævis, nogle Carchårias-Arter) træder Fosteret i Forbindelse 

 med Væggen i Æggelederens udvidede Parti ved Hjælp af 

 en Slags Fosterkage. Hos Sildehajen synes Fosteret at 

 opæde en Del Æg, der tjener det til Næring. Ungerne 

 gennemgaar ingen synderlig Forvandling. I Fostertilstanden 

 hænger lange Forlængelser af Gællebladene ud gennem 

 Gællespalterne, og Blommesækken er meget stor og saa 

 stærk afsnøret fra Fosteret, at der dannes en Slags Navle- 

 streng. Naar Blommesækken er svundet, ser Ungerne i 

 det væsentlige ud som de voksne*). 



Tværmundene er gennemgaaede store Fisk. Der 

 kendes en Haj, som kun bliver omtrent halvanden Deci- 



*) I Enkeltheder kan der være Forskel. Saaledes er unge Rokker 

 ofte meget svære at bestemme, da de for de voksne brugelige 

 Kendemærker ikke er til Stede. 



