19 



R 33-42; G 3-4; Br 9-11; Bu 0; H 9—10. 



Den lille Tangnaal bliver højst seksten Centimeter lang. 

 Dens Udbredelsesomraade strækker sig fra Bergen til den 

 biskayiske Bugt; den er almindelig ved Norges 

 Vest- og Sydkyst og ved Bohusian. Hos os er den ) 

 taget i Vesterhavet (Syd for Blaavandshuk, NVtN. ^' 

 f. Vyl Fyrskib), i Limfjorden, i Kattegat (Frederiks- \ 

 havn, Sæby, udfor Asaa, N. f. Nordre Rønner, Læsø) I ^ 

 og Øresund (Gilleleje, Hornbæk, Hellebæk, Hel- } S 

 singør, Snekkersten, Hveen, Taarbæk); mulig gaar | | 

 den ind i Østersøen, thi den toges d. 13. Juni 1900 I "^ 

 ved Rødsand Syd for Lolland. I 1910 trængte den ^ .S 

 ind i Ringkjøbing Fjord. Endelig er den taget i 1 o 

 Holbæk Fjord og mulig i Aarhusbugten. Den synes ^ § 

 at leve paa lavere Vand end foregaaende Art. Æg- i n 

 gene er en Del mindre end hos vore andre Tang- T' ^ 

 naalearter (c. 1 mm i Tværmaal). Legetiden falder {t i; 

 i Sommermaanederne. De udslippende Unger er 

 13—14 mm lange; de træffes særlig i Juli— August, 

 men ogsaa endnu i September — Oktober. Ungerne 

 er et Par Gange taget pelagisk i eller nær Over- 

 fladen over Dybder paa 40 og 106 m i Vesterhavet. 

 I Levevis synes den lille Tangnaal at stemme over- 

 ens med sine Slægtninge. 



3 



c 



WD 

 C 

 es 



2. Næbsnogenes Slægt (Nerophis). 



Formen er overordentlig langstrakt og 

 slank, bagtil næsten traadformet; den er trind I 

 eller stundom fortil noget sammentrykt, lidet .$ 

 eller ikke kantet. Pladerne skjules mer eller 

 mindre under den tykke Hud. Halens Musku- 

 latur er svag. Rygfinne er til Stede, men 

 Gatfinne mangler og hos de voksne ogsaa 

 Brystfinner. Kroppens Rygkøl fortsætter sig 

 i den øvre Halekøl, medens Kroppens øvre Sidekøl 

 gaar over i den nedre Halekøl, og Kroppens nedre 

 Sidekøl ender frit. „Mellemplader" findes. Den æg- 

 bærende Flade har ingen Dækplader eller Folder; 

 Æggene klistres sammen til en Skive, der kun er 



