15 



ii 



•1 -^ 



x^ 



c c 



T3 73 



O 



K UJ 



fra Norge kendes en 31 cm lang Hun og en 30 cm lang 

 Han. Hos os bliver Hunnerne ikke sjælden 27 cm, me- 

 dens Hannerne næppe bliver stort over 25 cm. 

 Arten er udbredt fra det nordligste Norge (Vardø) ^ 



langs hele Europas Vestkyst; i Middelhavet (og ^ 



maaske i det sorte Hav) skal den findes, men g 



sjældent; ved Island mangler den. Den er i t, 

 almindelig op til det sydlige Norge og ind gen- j *" 

 nem alle vore Farvande og videre ind i Øster- \ S 

 søen; her naar den næsten til Bunden af den " ^ 

 finske Bugt og til Bjorneborg i den bottniske. 

 Derimod synes den mærkelig nok at mangle 

 ved Vesterhavets Sydkyst og er allerede sjæl- 

 den ved Helgoland. Den er vor almindeligste 

 Tangnaaleart og træffes baade i mere aabne 

 Vande og i Fjorde, men alle Vegne holder den 

 sig til Plantevækst, særlig til Bændeltang og 

 Blæretang; den kan dog ogsaa hyppig træffes 

 inde over Sandrevlerne, men har ikke egentlig 

 hjemme her; den gaar sjælden dybere end en 

 femten Meter. Allerede før Limfjordens Gen- 

 nembrud (1825) fandtes den i dennes vestlige, 

 næsten ferske Ende, og i Ringkjøbing Fjord, 

 hvor den først iagttoges i 1910, har den rimeligvis 

 ogsaa været i Brakvandstiden. Dens Føde bestaar 

 af Smaakrebs, Kaarer, Rejeyngel, Hundestejle-, 

 Kutlingeyngel og lignende, som gennem det 

 lange Mundrør suges ind med ret stor Kraft. 

 Den lange, stive Fisk med den svage Hale svøm- 

 mer hovedsagelig ved Hjælp af Rygfinnen. Bevæ- 

 gelsen er meget langsom, og den er næppe i 

 Stand til at undfly nogen af sine Fjender; deri- 

 mod undgaar den let deres Opmærksomhed 

 ved sin Form og sin stærkt udviklede Farve- 

 tilpasning. De spæde Unger kan skifte Farve 

 paa mindre end et Minut, de voksne bruger 

 højst en Time; og saa fuldstændig er Lig- 

 heden med friske, grønne eller med døde, brun- 

 lige Bændeltangsblade, at man næsten ikke kan 

 faa Øje paa den mellem Bladene staaende Tang- 

 naal, som gerne stiller sig i Retning med disse. 

 Men næsten ethvert Vaadtræk gennem Bændel- 

 tangen bringer Tangnaale med op, thi de stive, 

 ubehjælpsomme Fisk kommer let paa tværs af 

 Maskerne, som de ellers sagtens kunde gaa igennem, 

 Saa almindelig som Tangnaalen er, har den sikkert en 

 Del Betydning som Føde for andre Fisk (Aal). Legetiden 

 strækker sig i det mindste fra Maj til August, men Legen 

 er livligst i Juni og Juli Maaneder. Æggene er temmelig. 



CO 



