130 



Rækkers Tænder er større end de indres, og i hver Række 

 er de forreste Tænder større end de bageste. Rygfinne 

 og Gatfinne mangler, men Halefinnen forlænger 

 sig paa Bugsiden frem til henimod Gattet og 

 paa Rygsiden lidt længere. Foran Gattet kan 

 der være en høj Hudfold, som imidlertid for- 

 svinder, naar Bugen udspiles af Føde eller Æg. 

 Fi2« / 1 . 

 Hovedetaf Huden er i det hele løst siddende, idet der er 



en^Slimaal store, vædskefyldte Hulrum under den. Langs 



set neden- j^yer Side af Bugen mellem Hoved og Gat er 



fra ; Tun- 



getænder- ^^^ ^" udvendig synlig Række af Slimkirtler 



ne erskudt eller -sække, som ligner et Perlebaand; en 



frem af jjn^ Række findes ogsaa paa Halen, og i alt er 



Munden. , tt j j yr- , ,. o-j 



(EfterZoo- ^^^ omtrent Hundrede Kirtler paa hver Side. 



logia da- Gattet, og bag det Kønstappen, sidder i en 

 nica). Længdespalte med tykke Læber meget langt 

 tilbage, saa at Halen kun udgør ^k—'^ls af Totallængden. 

 Farven er blegrød eller graarød, paa Ryggen til Dels med 

 et violet Skær, paa Bugen lysere; Slimkirtlerne ses som 

 hvidlige Prikker. 



Slimaalen kan blive 47 cm lang, men saa stor bliver 

 den ikke hos os, hvor de modne Hunner oftest maaler 

 30—42 cm, medens de modne Hanner som Regel maaler 



Pig. 72. Slimaal; c. 26 cm lang. (Efter Zoologia danica). 



fra 25 til godt 30 cm ; Slimaal paa over 32 cm er næsten 

 altid Hunner. Slimaalens Udbredelsesomraade strækker 

 sig over Havene ved begge Sider af Atlanterhavets nord- 

 lige Del; ved Amerikas Østkyst findes den fra Cap God 

 nordefter, og endnu ved det sydlige Vestgrønland træffes 

 den omend ikke synderlig talrig; ved Europa findes den 

 udfor Murmankysten og ned langs hele Norges Kyst, men 

 allerede ved England og Irland er den sjælden og har her 

 sin Sydgrænse; ved Færøerne lever den, men mærkelig 

 nok kendes den ikke fra Island. I vore Farvande er den 

 almindelig i Skagerak og i det nordlige Kattegat, fra hvil- 

 ket den gaar ind i den dybe Rende til Kullen; i Øresunds 

 nordlige Del er den meget sjælden; i Bælterne og i Øster- 



