21 



finnen. En rudimentær Halefinne er som Regel til Stede, 

 men den er skør og brækkes ofte af med Alderen. Farven 

 er brandgul eller brungul paa Kroppen 

 og den forreste Del af Halen med hvide i • 



eller lyseblaa Tværbaand, der er smalle, s | 



lidt bølgede og indfattede med mørkt; 

 hvertandet af disse Baand ligger midt over 

 en Kropring, hvertandet over Mellemrum- 

 met mellem to Ringe, saa at der er dob- 

 belt saa mange Baand som Ringe; en 

 rødlig Streg gaar fra Snudespidsen til 

 Øjet og bag dette videre til Gællespalten. 

 Kønsforskel viser sig (foruden i Hannens 

 Ægmasser) særlig i, at Hunnen som ældre 

 har Hudkøle mellem Nakken og Rygfinnen 

 og mellem Gællebroen og Gattet, hvilke 

 Hannen savner. Fortil er Hunnen mere 

 sammentrykt end Hannen. 

 R 37—46; G 0; Br 0; Bu 0; H 4—7. 

 Snippen er vor største Naalefisk og 

 kan naa mindst seks Decimeters Længde; 

 fra Irland berettes om et langt større 

 Eksemplar (104 cm); hos os bliver Hun- 

 nerne som Regel 45—55 cm, Hannerne 

 32—40 cm lange. Dens Udbredelsesom- 

 raade gaar fra Sydvestisland, Færøerne og 

 Norges Vestkyst (Ibestad paa 68° 50' n. Br.) 

 til det vestlige Frankrig og omfatter til- 

 lige Middelhavet og det sorte Hav. Særlig 

 almindelig er den ved England og ved 

 Helgoland. En Varietet (var. e x i 1 i s, Holt 

 et Byrne) lever i eller over Atlanterhavets 

 Dybder Vest for de britiske Øer og ovre 

 ved Amerikasiden. Ved den svenske Vest- 

 kyst er den ikke sjælden ved Bohuslån, 

 og den er taget saa sydligt som ved 

 Landskrona. Ved vore Kyster kendes den 

 fra Vesterhavet (Graadyb, c. 8 m, d. 21. Juni 

 1890), Ringkjøbing Fjord (indvandret i 1911 efter Aabningen 

 af Hvide Sande Løbet i Marts 1910), Skagerak {3^1-2 Kvml 

 NV'oO for Højen Fyr, 100 m, d. 3. Januar 1907), Kattegat (Ska- 

 gen; Hirtsholmene; Læsø, 1881; Grenaa; det sydlige Katte- 



